Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Az öt főre bővült baráti csapat elindult ebédelni, hisz<br />
már fél tizenkettő volt, és éhesek voltak, meg kettőre<br />
az úszóversenyen volt jelenésük. Bagi ezt mondta a<br />
barátainak:<br />
– Innen nem messze van egy jó kis étterem, a Földi<br />
paradicsom, melyet még az ember épített, ott aztán<br />
mindent lehet enni, ami szem s száj ingere.<br />
Cin-cinnek nagyon tetszett az ötlet, mert ő már<br />
olyan éhes volt, hogy csak vonszolni bírta magát a<br />
gyengeségtől.<br />
– Még pár lépés és ott is vagyunk! Addig csak<br />
kibírod! – szólalt meg Bagi.<br />
– Attól függ, kinek pár lépés, mert én már azóta<br />
vagy százat is léptem, és még sehol semmi – mondta<br />
Cin-cin egy kicsit böllenkedve Baginak.<br />
– Nézz csak oda, ahol az a sok állat van, ott az<br />
étterem! – válaszolta Bagi.<br />
– Te százlyukú egérlak! Itt aztán annyian vannak,<br />
hogy sosem fogunk sorra kerülni! – mondta Cin-cin<br />
most már kissé kétségbe esve, mert ő már nagyon<br />
éhes volt, és előttük legalább százan voltak.<br />
– Semmi baj – mondta Villus. – Hiába is mennénk<br />
máshová, mindenütt sokan vannak, mert most van<br />
ebédidő.
De alighogy beálltak a sorba, egy arany váll-lapos,<br />
arany rojtos, zsinóros, piros kabátos patkány jött<br />
eléjük, hogy az asztalukhoz vezesse őket. Hát megint<br />
csak csodálkoztak, hogy mi ez a megkülönböztetés.<br />
Azt vették észre, ahogy haladtak a sor mellett,<br />
mindenki főhajtással köszön nekik, és egy cseppet<br />
sem zavarta őket, hogy az öt barátot előre veszik,<br />
majd egy díszes, hatalmas asztalhoz ültetik.<br />
– Máris hozzuk az étlapot, hogy kiválasszák az<br />
ételeiket és az italaikat – mondta a piros kabátos<br />
patkány kissé derékból meghajolva, a szemét le nem<br />
véve a nagybecsű vendégekről.<br />
– Tyű, azt a leborult, szivarvéges, kacifántos,<br />
toldozott-foltozott, cifraszűrös, karpaszományos,<br />
egylovas keservit ennek a gyönyörű világnak! Ezt<br />
aztán nevezem hírnévnek és kivételezésnek! – cifrázta<br />
meg mondandóját Kormi Villus felé fordulva, majd<br />
Mimike felé fordult, és tágra nyílt szemekkel<br />
kérdezte:<br />
– Ugye kedvesem, már te is éhes vagy? –<br />
nyervogott pipiskedve Mimikének.<br />
– Már én is tudnék enni egy kis tejbegrízt sok<br />
cukorral és fahéjjal – válaszolta fátyolos szerelmes<br />
hangon.<br />
2
– Na hiszen, a szerelem nem elég, Kormikám? –<br />
heccelte Cin-cin Kormit és Mimikét.<br />
– Ne humorizáljunk, ne humorizáljunk, kérem,<br />
mert még ebéd előtt fenéken billentem! Mit<br />
reggeliztél ma, csak nem vicclapot, kedves barátom?<br />
– vágott vissza Kormi.<br />
Villus hallgatta a kedves torzsalkodást, de egyszer<br />
csak beleszólt ő is:<br />
– S te talán irodalomkönyvet reggeliztél, hogy ilyen<br />
szépen cizellált mondókát mondtál az előbb,<br />
Kormikám?<br />
– Igen az irodalomkönyvet alaposan beáztattam<br />
tejbe, majd kentem rá túrót, utána tejfölt és<br />
megettem! Na, erre varrjál gombot, barátom! – dobta<br />
vissza a labdát Kormi Villusnak, aki azonnal lecsapta a<br />
magas labdát:<br />
– Azért egy kicsit irigy lehettél, Mimikének<br />
bizonyára nem adtál, mert ma nem túl beszédes.<br />
– Hát, ti aztán tudtok szócsatát vívni, azt már<br />
megmondom! – szólalt meg Bagi egy pillanatnyi<br />
szünetet kihasználva.<br />
Cin-cin eközben hanyatt fekve a hasát fogta a<br />
nevetéstől, és a hátsó lábacskáival az eget rugdosta.<br />
3
– Jaj, de jó! Jaj, de jó! Ez nagyon vicces, úgy látszik,<br />
a barátság mindent kibír! – nyögte ki a nevetéstől<br />
fuldokolva, nyöszörögve Cin-cin.<br />
Ekkor egy hatalmas egérlány-koszorú érkezett, és<br />
mindegyik lánynál egy fedővel leborított tálca volt.<br />
– Az étlap, kedves vendégeink, és örülünk, hogy a<br />
mi vendéglőnket választották.<br />
Az étlap igen érdekes volt, mert minden fogást<br />
tálcára tettek, és fedővel letakartak, majd egyesével<br />
elvonultak a vendégek előtt a fedőt felemelve,<br />
megmutatták az ételt, és elmagyarázták, hogy mit is<br />
látnak. Ezzel a módszerrel tekeregtek a vendéglőben<br />
azok előtt, akik még nem rendeltek. Egyszer csak<br />
odaugrott a barátokhoz egy piros kabátos patkány, és<br />
kedvesen megkérdezte:<br />
– Remélem, tudtak választani a kínálatból?<br />
– Igen – válaszolta Villus, s máris sorolta a<br />
kívánságokat az asztaltársaság.<br />
– Én kérnék szépen egy adag rántott velőscsontot,<br />
egy tepertőkrémmel töltött libacombot, és egy sült<br />
libamájat köretek nélkül, a végén egy kis gyümölcsöt.<br />
Bagi folytatta a rendelést:<br />
– Én kérnék tíz darab nyárson sült bioegeret sok<br />
párolt mogyoróval és kukoricával.<br />
4
Cin-cin kiabált az asztal lapja alól, hogy most ő<br />
következik, mert bizony itt ő a legéhesebb. Bagi nagy<br />
csőrével az asztalra tette Cin-cint, hogy mindenki<br />
lássa.<br />
– Rántott bagoly van-e? – kérdezte Cin-cin a piros<br />
kabátost, közben a fejét el nem fordítva, a<br />
szemöldökét kicsit felhúzva szemével leste Bagi<br />
reakcióját, visszavágva a nyárson sült egérért.<br />
– Igen, van – válaszolta a piros kabátos főpincér.<br />
– Akkor én kérnék… az mekkora is?<br />
– Mint az asztalnál ülő bagoly. Már bocsánat a<br />
hasonlatért – fordult a piros kabátos Bagi felé.<br />
– Kisebb nincs?<br />
– De, van zóna adag is.<br />
– Mi az, hogy zóna adag? – kérdezte Cin-cin.<br />
– Az pontosan a fele – válaszolta a piros kabátos.<br />
– Na, tudja mit?! Vágja félbe azt a baglyot, és<br />
süssék jó ropogósra szalonnaágyon, sajttal a tetején!<br />
– sorolta Cin-cin a szemét le nem véve Bagiról.<br />
De Baginak a füle tolla sem rebbent a hallottaktól,<br />
bár érezte Cin-cin sértődöttségét, amiért ő egeret<br />
rendelt.<br />
Majd a rendelés Mimikére esett, ő már régen<br />
eldöntötte, hogy mit kér:<br />
5
– Én kérnék szépen egy adag tejbegrízt sok fahéjjal<br />
és langyos mézes tejet.<br />
Kormi csak ennyit mondott:<br />
– Ugyanezt kérném én is.<br />
Alig értek a rendelés végére, már hozták is az elejét.<br />
– Egy kis előétel, a ház meglepetése.<br />
Egy hatalmas sajttálat tettek az asztal közepére.<br />
Azon aztán volt mindenféle sajt, meg dió és mandula,<br />
kicsi tálacskákban langyos tejecske, s bioszalonna és<br />
biokolbász.<br />
– Hogy micsoda? – kérdezte Villus. – Mi az, hogy<br />
bioszalonna és -kolbász.<br />
– A holdon minden állat vegetáriánus, a húsokat<br />
különböző növényekből állítjuk elő – válaszolta<br />
kimérten az ott álló piros kabátos.<br />
– Ér-te-m – mondta csodálkozva Villus. – Vagy<br />
nem? Csak nemhogy a velős csont, meg az egér, meg<br />
a bagoly is így készül?<br />
– De igen – válaszolta a piros kabátos.<br />
Cin-cin és Bagi ekkor nevettek csak jó nagyot. Majd<br />
Cin-cin odadugta orrocskáját Bagi hatalmas csőréhez,<br />
így kérve bocsánatot, amiért bután megsértődött Bagi<br />
rendelésén.<br />
6
– Na, mindegy, az a lényeg, hogy finom. Együnk,<br />
kedves barátaim!<br />
Az előétellel és a főételekkel eltelve ittak még egy<br />
kis koktélt, és csak úgy szuszogtak a jóllakottságtól.<br />
Bagi benyelt vagy tizenhárom nyárson pirított<br />
zöldségegeret. Úgy dagadt a begye, mint aki lenyelt<br />
egy léggömböt. Cin-cin nem is hagyta szó nélkül:<br />
– Bagi, barátom, annyit ettél, mint egy lakodalmi<br />
násznép, csak úgy csendesen csipegettél, mint egy<br />
markoló.<br />
– Igen, tényleg egy kicsit túlzásba vittem az evést,<br />
így a repülésről ma lemondok, s úgy fogok menni,<br />
mint egy birodalmi lépegető – élt egy vicces<br />
szófordulattal Bagi is.<br />
– Kedves barátaim, ideje lenne elindulni az<br />
uszodába, mert már fél kettő – mondta Villus.<br />
– Jaj, még ne menjünk, én mozdulni sem bírok! –<br />
nyafogott Cin-cin. – Ez a fél bagoly is hatalmas volt!<br />
– Gyere, kedves barátom a hátamra, majd én,<br />
viszlek – mondta neki Villus.<br />
– Gyere az én nyakamba, a finom fehér, hosszú<br />
bundácskámba, hogy barátkozzunk – mondta Mimike<br />
igazán kedves baráti hangon.<br />
7
– Ki tud ennek ellenállni?! – kiáltott Cin-cin, és már<br />
ugrott is Mimike nyakába.<br />
– Nem kell ám ezt a barátságot túlzásba vinni –<br />
mondta Kormi Cin-cinnek, majd jól képen nyalta<br />
barátját, mintha puszit adott volna Cin-cinnek. Cin-cin<br />
elalélt Kormi kedvességétől. Ő is szívesen képen<br />
nyalta volna Kormit, de akkor lepottyant volna a<br />
kedves Mimike hátáról.<br />
– Na, jól van, majd legközelebb – cincogta alig<br />
hallhatóan Cin-cin, de nagyon elpirult Kormi<br />
kedvességétől.<br />
A baráti csapat elindult az uszoda felé, és amerre<br />
mentek, mindenki fejbiccentéssel, hangos<br />
köszönéssel üdvözölte a társaságot. Az épületeken<br />
elhelyezett hatalmas kivetítőkön még mindig a<br />
futóverseny ismétlését lehetett nézni. Kormi ismét jót<br />
derült a verseny láttán, amikor Mimikét és őt<br />
mutatták.<br />
– Hát, tényleg elvarázsoltál kedvesem! – mondta<br />
Mimikének, Kormi. – Nézd meg, úgy lépkedek, mint<br />
egy idióta, cirkuszi mutatványos ló.<br />
– Ne is törődj mások véleményével, az a lényeg,<br />
hogy mi szeressük egymást, ezen kívül engem semmi<br />
nem érdekel! – válaszolt Mimike.<br />
8
Most meg éppen az ebédlőt mutatták, ahogy a<br />
barátok ettek.<br />
– Még szerencse, hogy légifelvételek, mert így nem<br />
látták, hogy mennyit ettünk! – mondta Cin-cin.<br />
– Azt, hogy te mennyit ettél? – jegyezte meg Villus.<br />
– Na, aztán a te bendőd is feneketlen, ahogy<br />
elnéztem – válaszolt Cin-cin.<br />
Most meg olyan közeli képet mutattak, amikor Bagi<br />
ette a bioegereket, melyek akkorának látszottak, mint<br />
egy bernáthegyi kutya.<br />
– Mondd, Bagi, te véletlenül nem bio gigaegereket<br />
rendeltél? – kérdezte Kormi kicsit cinkelve Bagit.<br />
– Nem-nem, Kormikám, nem gigaegerek voltak, a<br />
szerelem vakká tett, az itt a baj – válaszolt Bagi.<br />
Az uszoda előtt hatalmas tömeg várakozott a<br />
kapunyitásra, addig is mindenki a kivetítőn nézte az<br />
eseményeket. Amikor meglátták az érkező baráti<br />
csoportot, hatalmas tapsvihar alakult ki a várakozó<br />
tömegben, majd szépen utat nyitva nekik, előre<br />
engedték őket a kapuig. Ahogy odaértek, egyből<br />
kinyílt a kapu, és máris elindulhatott a tömeg befelé.<br />
Villusékat egy sas fogadta, és kísérte a díszpáholy<br />
felé. Amint így sétáltak a páholy felé, egy kamera<br />
folyamatosan mutatta őket. A hatalmas kivetítőn<br />
9
pedig mindenki láthatta a barátokat, és a taps nem<br />
csendesedett, olykor vastapssá alakult. Nagyon nagy<br />
boldogsággal töltötte el a baráti társaságot ez a<br />
többszázezernyi szívből jövő szeretet.<br />
A medence óriási méretű volt, a víz csak úgy<br />
szikrázott a <strong>nap</strong>sütésben. Egy pillanatra megállt a<br />
társaság, hogy álmélkodjanak, gyönyörködjenek az<br />
uszoda szépségeiben.<br />
– A medence öt kilométer hosszú és három<br />
kilométer széles, a nézőtérre nyolcszázezer állat fér.<br />
Külön tribün van a madaraknak, külön a<br />
nagytestűeknek, mint a vízilovak, orrszarvúak,<br />
elefántok, külön a macskaféléknek, medvéknek, külön<br />
a fán élő többi állatnak. Ott szemben van az uszoda<br />
szenzációja, egy kétszázezer férőhelyes akvárium a<br />
vízben élő állatoknak. A fejünk felett, az uszoda<br />
közepére benyúló acélépítmény végén van a<br />
díszpáholy, ahonnan szinte mindent lehet látni, ami a<br />
vízben történik, és természetesen a lelátókon történő<br />
eseményeket is szemmel lehet követni. Mivel az <strong>úszás</strong><br />
az olimpia legnagyobb eseménye, és a legtöbb nézőt<br />
vonzza az uszodába, a biztonságot ezer sas biztosítja.<br />
Ha igénylik, elmondanám a verseny szabályait –<br />
fejezte monológját az őket kísérő sas.<br />
10
Persze Villus azonnal élt a lehetőséggel, és kérte a<br />
sast, hogy mondja el a játék szabályait.<br />
– A medence nyolc egyenlő részre van elosztva,<br />
minden különálló rész egy versenyzőé, ebből<br />
következik, hogy a medencében egyszerre csak nyolc<br />
versenyző lehet. A medence mindkét végén<br />
versenybírók ügyelik a szabályos versenyzést, és a<br />
célfotósok minden alkalommal jegyzik a fordulás<br />
idejét. Minden pálya végén van egy gong, melyet a<br />
versenyzőnek érintenie kell minden odaérkezéskor.<br />
Aki ezt elmulasztja, azt kizárják a versenyből. A<br />
versenytáv száz kilométer, egy forduló tíz<br />
kilométeres, ezt a távot tízszer kell megúszni minden<br />
versenyzőnek. A medence alja törhetetlen üvegből<br />
van, s az alján nyolcszáz rák élőben rögzíti vízálló HD<br />
kamerával az eseményeket. A jelet azonnal<br />
továbbítják egy közvetítőterembe, és onnét irányítva<br />
láthatjuk a kivetítőkön az eseményeket. Az uszoda<br />
mind a négy oldalán, legfelül egy-egy egy kilométeres<br />
kivetítő van elhelyezve. A díszpáholyban külön<br />
kivetítő működik. Mint már említettem, a medence<br />
alja üvegből van, ezért a medence alatt is<br />
kialakítottak százezer férőhelyet azoknak, akik innét<br />
szeretnék élvezni a küzdelmet. Az olimpia legnagyobb<br />
11
eseménye az úszóverseny, ami egyben le is zárja az<br />
olimpiai versengéseket. Induljunk a díszpáholyba,<br />
mert hamarosan kezdődik a verseny! – kérte a<br />
vendégeket a kísérő sas.<br />
Az uszoda szép lassan megtelt nézőkkel, úrrá lett az<br />
egyre erősödő hangzavar. Villusékat egy hatalmas<br />
üveglifthez vezették, és szinte másodpercek alatt a<br />
páholyba értek.<br />
– Micsoda kilátás! – jegyezte meg Kormi.<br />
A páholy a medence felett ötven méterre<br />
magasodott.<br />
– Barátom, neked ez nem nagy élmény, mert te<br />
szinte mindig így, madártávlatból látod a holdat –<br />
mondta Cin-cin Baginak.<br />
– Igen, ez tényleg így van, de nem mindegy, hogy<br />
közben repülök, vagy csak állok, és nézelődöm<br />
mindenféle szárnycsapkodás nélkül – válaszolta Bagi.<br />
Ahogy felértek, hatalmas taps fogadta a baráti<br />
társaságot, és gratuláltak Villusnak a sportszerű<br />
viselkedésért. Nem voltak sokan, de annál nagyobb<br />
szeretettel fogadták őket. Samu, az aranyhal,<br />
ugyanabban a nagy akváriumban volt, amiben már<br />
látták odalent. A páholy padlója szintén üvegből volt,<br />
és mindent tökéletesen lehetett látni. Samu külön is<br />
12
üdvözölte Villust, de Kormi mégiscsak közelebb állt a<br />
szívéhez, hiszen ő mentette meg.<br />
– Kedves barátom, a legszívesebben átölelnélek, de<br />
mint azt tudjuk, te a víztől félsz, én meg a levegőtől,<br />
így aztán marad a szóbeli, meleg üdvözlés.<br />
– Igen, kedves Samu, valahogy én is így érzek<br />
irántad. De nem szívesen mártóznék meg az<br />
akváriumod vízében, úgy is tudunk beszélgetni, hogy<br />
én kívül maradok.<br />
A kommentátorállásban ki is lehetne más, mint<br />
Csivit és Csevej, a játékvezető pedig Árgus, a sas, aki a<br />
medence felett hatalmasra feszített szárnyakkal olyan<br />
mozdulatlanul lebegett odafenn a levegőben, mintha<br />
nem is élne. Vitorlázott a kellemes szellőben, ami<br />
lengedezett épp az uszoda felett.<br />
Egyszer csak hatalmas tapsvihar tört ki a nézőtéren.<br />
Villusék nem értették a dolgot, mert a verseny még<br />
nem kezdődött el. De nicsak, a kivetítőn épp Kormi és<br />
Mimike látszik, amint az orrocskájukat az üvegnek<br />
nyomják, s úgy nézelődnek. A tévéstáb tagjai ügyesen<br />
apró szívecskéket szerkesztettek köréjük, és kiírták,<br />
hogy az olimpia szerelmespárja. Kormi majd<br />
összeesett a meglepetéstől, egymás felé fordultak<br />
13
Mimikével, és összedugták az orrocskájukat, mire a<br />
taps felerősödött.<br />
– Éljenek a szerelmesek! – kántálta a közönség, és<br />
ütemesen tapsolni kezdett.<br />
Kormiék szívét kellemes melegség öntötte el a<br />
szeretet láttán, s mindketten elérzékenyülve elelmorzsolgattak<br />
egy-két könnycseppet az<br />
arcocskájukon. Ekkor hatalmas fanfárok szólaltak meg<br />
az uszodában, ezzel jelezve, hogy a verseny<br />
hamarosan kezdődik. A medence végéhez óriási<br />
akváriumokat vontattak be, melyekben a versenyzők<br />
várakoztak a kezdésre.<br />
– Mielőtt a verseny elkezdődne, a tengeri<br />
delfinekből álló aranypikkely-díjas szinkronúszócsapat<br />
tart egy kis bemutatót! A csapat létszámát<br />
figyelembe véve, a nevek felsorolásától eltekintenék,<br />
ugyanis pontosan százan vannak! – visította Csevej.<br />
A bemutató fergeteges, lati szerű zenére történt,<br />
mely ismételten óriási sikert aratott a közönség<br />
köreiben.<br />
– Hát igen, kedves nézőink, nem véletlen, hogy ők<br />
nyerték a nagy Samu aranyérmet. Ezt a<br />
gyönyörűséges mozgást öröm nézni. Szinte már én is<br />
14
eugranék a medencébe, hogy velük együtt<br />
csináljam! – kiabálta Csivit.<br />
– Miért is ugranál te a vízbe? Talán csak segítségért<br />
kiabálni tudnál kifogástalanul! – csipkelődött Csevej<br />
asszonyság. – Hisz még az itatóhoz is félve lépsz oda,<br />
nehogy beleess, mert még abba is képes lennél<br />
belefulladni!<br />
A közönség nagyot derült a szócsatán, majd Csivit<br />
és Csevej komolyra fordítva a szót, felváltva sorolták a<br />
neveket, s ahogy a versenyző meghallotta a nevét,<br />
átugrott az akváriumból a medencébe. Csivit kezdte a<br />
sorolást:<br />
– Az egyes pályán Fodrocska, a keszeg, aki a<br />
kristálytóból érkezett.<br />
– A kettes pályán Cécó a kárász, aki a nagytóból<br />
érkezett.<br />
– A hármas pályán Pirula, a tükörponty, aki szintén<br />
a kristálytóból érkezett.<br />
Minden egyes versenyző neve hallatán óriási<br />
üdvrivalgás tört ki a nézőtéren taps kíséretében.<br />
– A négyes pályán nem más, mint a tavalyi bajnok,<br />
Cikcakk, az aranyhal a kristálytóból.<br />
– Az ötös pályán a többszörös bajnok, Spuri, az<br />
angolna a nagytóból.<br />
15
– A hatos pályán Vibi, a delfin a tengerből.<br />
Vibi egy gyönyörű piruettel ugrott át a medencébe,<br />
ahol mutatott még néhány trükköt a kedves<br />
publikumnak.<br />
– A hetes pályán Ciki, a cápa a tengerből.<br />
Ő nem cifrázta az ugrást, de olyan simán átugrott,<br />
hogy még a víz sem csobbant. Úgy fúródott a vízbe,<br />
mint tű a szövetbe.<br />
– A nyolcas pályán Rokkó, a krokodil a<br />
nagymocsárból.<br />
Amikor ő átugrott a medencébe olyan csobbanás<br />
volt, mintha egyszerre tíz elefánt esett volna a vízbe,<br />
alaposan lefröcskölte a versenybírókat, és a<br />
medencénél elhelyezkedett célfotósokat, a pókokat<br />
is. Mindenki csak úgy prüszkölt a víztől, majd<br />
törülközés következett. Persze a közönség nagyot<br />
derült a látottakon, és hatalmas tapssal honorálták<br />
Rokkó mutatványát.<br />
Ezzel a medence megtelt, a pályákat elfoglalták a<br />
versenyzők. Már mindenki a starthelyre húzódott, és<br />
feszülten várta Árgus sípjelét. Amikor minden<br />
versenybíró jelzett, hogy az általa felügyelt pálya<br />
rendben van, és mindenki szabályosan<br />
16
elhelyezkedett, Árgus egy hatalmasat sípolt, és<br />
kezdetét vette a verseny.<br />
– Az első hossznál szinte egyszerre érintette meg<br />
minden versenyző a gongot – mondta Csevej, majd<br />
így folytatta:<br />
– Mintha az idei évben gyorsabbak lennének a<br />
versenyzők.<br />
– Igen-igen, én is így látom, kedves Csevej –<br />
kapcsolódott a kommentálásba Csivit. – A múlt évben<br />
Rokkó még igencsak lassúnak bizonyult, de mára<br />
összeszedte magát, és a többiekkel egyszerre ütötte<br />
meg a gongot. De majd az idő haladtával kiderül, hogy<br />
bírja-e erővel ezt a gyors tempót. Úgy látszik a négyes<br />
és ötös pálya egy kicsit előrébb van, kezd kialakulni a<br />
szokásos ék alakzat.<br />
A díszpáholyban nagy szurkolás folyt, mindenki a<br />
kedvence nevét kiabálta. Villusék Cikcakknak<br />
drukkolnak, mert csak őt ismerték, még Bagi is<br />
rikoltozott azon a rekedt hangján. Kormi és Mimike<br />
együtt nyávogták, hogy hajrá Cikcakk. Cin-cin, mint<br />
mindig, Bagi feje búbján helyezkedett el, és olyan<br />
nagyon beleélte magát a versenybe, hogy néha még<br />
egy hátraszaltót is ugrott, s teli torokkal kiabálta:<br />
17
– Hajrá Cikcakk! Ne hagyd magad, te vagy a<br />
legjobb, úgy úszol, mint egy hal!<br />
– Arany barátom, hiszen Cikcakk egy hal! – mondta<br />
Bagi.<br />
– Nekem mindegy! Akkor is hajrá Cikcakk, hajrá<br />
Cikcakk! – kiabálta nagy lendülettel, mintha neki<br />
kellene versenyezni, és nyerni, s közben ugrálta a<br />
hátraszaltókat.<br />
Samu nem nagyon kiabált, mert ő már ennél sokkal<br />
bölcsebb és higgadtabb. De az akváriumában néha<br />
azért ingerülten kapkodta a fejét, s első uszonyával a<br />
homlokára csapva morogta a magáét. A páholyban<br />
helyet foglaló vendégek szolidabban, kissé<br />
visszafogottan, de azért néha kiabáltak. Hol ezt a<br />
nevet, hol pedig amazt lehetett hallani.<br />
– Tisztelt hölgyeim és uraim, úgy látszik a táv<br />
feléhez érkezve egy kissé megváltozott a sorrend.<br />
Lehet, hogy Cikcakk a négyesen elfáradt, vagy valami<br />
baleset érte, mert igencsak lemaradt, jelenleg a<br />
negyedik helyen úszik. Az első helyen az ötös pályán<br />
versenyző Spuri halad egyenletes teljesítményt<br />
nyújtva. A többieket nem nagyon lehet innét látni,<br />
csak akkor, ha víz alatti képet mutat a kamera. Rokkó<br />
minden fordulónál nagy derültséget okoz a nézőknek,<br />
18
mert alaposan lefröcsköli a versenybírókat, de azok<br />
már nem is törülköznek, mert mire megtörölnék<br />
magukat, ismét jön az áldás a medencéből. A hatos<br />
pályán versenyző Vibi, a delfin van jelenleg a második<br />
helyen. A harmadik helyen Ciki, a cápa, az ötödik<br />
helyen Pirula, a tükörponty, a hatodik helyen ketten is<br />
vannak, Cécó és Fodrocska vívnak nagy csatát<br />
egymással. A nyolcadik, ki is lehetne más, mint Rokkó,<br />
ő nagyon élvezi a versenyt, végre mindenkit<br />
lefröcskölhet büntetlenül.<br />
A nézőtéren őrületes hangerővel bíztatták a<br />
versenyzőket, még a popcornárus kenguru is<br />
veszettül kiabálta kedvence nevét, és óvatos<br />
lépésekkel haladt az elefántnézők között, mert<br />
ilyenkor ők se látnak, se hallanak, úgy mondják a<br />
magukét. A madárpáholy is igencsak hangos, folytonfolyvást<br />
csiripelnek, csivitelnek, csirregnek,<br />
kerregnek, kárognak, rikoltoznak, de legszebben a<br />
mezei pacsirták énekeltek dallamos versikéket<br />
költöttek, és énekeltek, például ezek nagyon jók.<br />
– Nem kell ide flikk-flakk, húzzál bele Cikcakk!<br />
Vagy.<br />
– Nem lesz abból galiba, ha élre tör majd Pirula.<br />
19
– Ciki, ő a tigriscápa, vajon terem neki babér<br />
máma?<br />
– Rokkó fröcsköl nagyokat, úgy szeli a habokat.<br />
– Cécóka az aranykárász, előbb, utóbb, lesz még ő<br />
ász.<br />
– Fodrocska a kicsi keszeg, egyes pályán csak úgy<br />
repeszt.<br />
– Hajrá Spuri, ez nem a suli-buli.<br />
– Mindent bele Vibi, mert meg előz a Ciki, és az lesz<br />
ám a ciki, és az nem lesz olyan cuki.<br />
Ilyen versikéket énekeltek a pacsirták, a közönség<br />
kedvére is, volt amikor velük együtt énekelték a<br />
nézők. A kommentátorállásból Csivit és Csevej<br />
folyamatosan közvetítették a változásokat, melyek a<br />
vízben történtek. Már csak tíz kilométer volt hátra,<br />
amikor már szinte extázisba esve mondták a magukét.<br />
– Tisztelt hölgyeim és uraim, úgy látszik, Cikcakk<br />
csak tartalékolt, és most hihetetlen hajrát vág le!<br />
Most még csak a második, az első helyen Spuri, a<br />
harmadikon Vibi, a negyedik helyen Ciki, a cápa, a<br />
többi versenyző azonban már nem szól bele a verseny<br />
kimenetelébe. Az utolsó fordulónál már csak öt<br />
kilométer van hátra, de még mindig Spuri ütötte meg<br />
a gongot először, majd pár másodperc múlva Cikcakk,<br />
20
majd Vibi, úgy látszik kedves nézők, hogy az érmek<br />
sorsa e három versenyző között dől el! Hogy kinek<br />
milyen jut, az a befutás gongütésétől függ. Már csak<br />
pár méter van hátra s mintha Cikcakk vezetne, majd<br />
következik Ciki, a cápa, és a harmadik helyre esett<br />
vissza Vibi, a delfin. De hova lett Spuri? Ő nagyon<br />
kihajtotta magát, s visszaesett a negyedik helyre. Már<br />
csak néhány farkcsapás van hátra és meglesz az idei<br />
év bajnoka. Kedves nézők most érdemes figyelni a<br />
befutást, mert igen csak szorosra sikeredett a verseny<br />
vége. Az első helyre Cikcakk tartott igényt, mert a<br />
verseny végét jelentő gongot ő ütötte meg elsőnek,<br />
másodikként Vibi, a delfin, majd a harmadik helyért<br />
Ciki, a cápa csapott a gongba. A többi versenyző szép<br />
szórványosan érkezett a célba!<br />
Villus, Kormi, Cin-cin, Bagi és Mimike hatalmas<br />
ovációba kezdett barátjuk győzelme láttán. Samu<br />
akkorát csapott farkuszonyával, hogy szinte a<br />
díszpáholyban tartózkodok mindegyike tiszta víz lett.<br />
Nem mindenki örült a győztesnek, de azért<br />
gratuláltak Samunak a sikerért, hogy a kristály tavi<br />
egyesület nyerte idén is a versenyt. Kormiék is<br />
odafordultak Samuhoz, és gratuláltak a sikerhez,<br />
egyben el is búcsúztak, mert a mai <strong>nap</strong> volt eddig a<br />
21
legfárasztóbb. A nagy Samu intett a sasnak, hogy<br />
barátait kísérje le a tribünről. Ahogy talajt értek, Bagi<br />
megszólalt:<br />
– Kedves barátaim, gyertek, ugorjatok a hátamra,<br />
és hamar visszaviszlek benneteket a szállásra!<br />
Így is történt. Még Cin-cin sem reklamált a<br />
vacsoráért, mert ahogy a szobába értek, már az ágyra<br />
is Kormi tette fel. Most már négyen bújtak<br />
egymáshoz, s aludtak el nagyon gyorsan. Halk<br />
szuszogásukat Bagi még egy darabig hallgatta, majd<br />
betakargatta barátait, s otthagyta őket, de csak<br />
reggelig, mert reggel ismét ő fogja ébreszteni őket,<br />
finom reggelivel.<br />
22