15.Állatolimpia 6. nap(városnézés) jav
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Bagi megint reggelivel várta a három, azaz már négy<br />
barátot, mert bizony Mimi is ott aludt, vagy nem<br />
aludt, ki tudja. A reggeli zene, mint mindig, finoman<br />
ébresztgette a barátokat. Nagy nyöszörgések,<br />
ásítások, nyújtózkodások közepette ébredeztek, de<br />
még nagyon esetlenül mozogtak.<br />
Először Cin-cin nyitotta ki a szemét, de még csak<br />
résnyire, és imbolyogva elindult a reggeliző asztal<br />
felé. Olyan mennyei sajtillat csapta meg az<br />
orrocskáját, hogy nem bírt tovább még csak<br />
lustálkodni sem. Kieszelte, hogyan tudná Villust<br />
életre kelteni a lustálkodásból. Fogott egy darabka<br />
kolbászt, és Villus orra alá dugta. Erre Villus olyan<br />
hirtelen felugrott, hogy még Cin-cin is megijedt.<br />
– Na de, hol van Kormi? – kérdezte Cin-cin.<br />
– Nézz csak az ágyra, és meglátod, ott alszanak<br />
mind a ketten – mondta Villus.<br />
– Szép is a szerelem! – jegyezte meg Bagi.<br />
– Nézzétek, milyen szépen összebújva alszanak!<br />
Kormi úgy átölelte Mimit, mint aki sohasem akarja<br />
elengedni.<br />
– Remélem, azért a barátait sem felejti el –<br />
mondta Cin-cin, majd odasúgta Baginak, hogy egy<br />
nagy tál tejet tegyen az orruk elé, erre felébrednek.
Így is történt, szinte egyszerre nyílt ki a szemük, s<br />
kitapogatták, hogy merre van a tejestál. Ahogy<br />
megtalálták mindketten, egy tálból lefetyelték a<br />
friss tejet, és lassan észhez is tértek. Mimi egy kicsit<br />
szégyellte magát, hogy így egy <strong>nap</strong> után ágyba bújt<br />
Kormival, de ő azt mondta, hogy nagyon szereti, és<br />
vele akarja leélni az életét. Kormi is észhez tért, és<br />
csak annyit mondott barátainak:<br />
– Barátaim, én szerelmes vagyok, és Mimivel<br />
szeretnék élni az életünk végezetéig, jóban,<br />
rosszban. Remélem, a barátságunkat ez nem sérti –<br />
kérdezte kérdő tekintettel nézve Villusra és Cincinre.<br />
– Ugyan, kedves barátom, hiszen tudod a<br />
mottónkat, aki a te barátod, az a mi barátunk is –<br />
mondta Villus a tekintetét Mimire emelve. – Kedves<br />
Mimi, nagyon örülünk, hogy csatlakozol a baráti<br />
körünkhöz, pedig az már tetemes létszámot jelent.<br />
De te kiváltképp kedves leszel nekünk, hiszen te a<br />
barátunk párja lettél. Mimi, mától a társaságunkhoz<br />
tartozol – fejezte be Villus a beszélgetés ezen<br />
részét, majd folytatták a teg<strong>nap</strong>i eseményekkel,<br />
amiről Kormi és Mimi lemaradtak.<br />
2
Cin-cin olyan sebesen mesélt, hogy még Villus és<br />
Bagi sem tudta félbeszakítani.<br />
– Te fairplay díjat kaptál teg<strong>nap</strong> az olimpián? –<br />
kérdezte Mimi – Ez azért fontos, mert ezután<br />
mindenhol, mindenkor felismernek a holdon, és<br />
számodra minden ajtó megnyílik a hold egész<br />
területén. Nagy tisztelet fog övezni mindenki<br />
részéről – fejezte be mondandóját Mimi.<br />
Bagi így szólt barátaihoz:<br />
– Ma ismét nagy <strong>nap</strong> lesz, mert az olimpia utolsó<br />
<strong>nap</strong>ja lesz, az úszóverseny lesz a záró sportesemény,<br />
részt vesz a kristály tavi sportegyesület, és ami még<br />
ennél is szenzációsabb, itt lesz Samu, a legnagyobb<br />
és legöregebb aranyhal. Igaz, ő már csak nézőként,<br />
mert számára kicsi a sportmedence.<br />
Kormi nagyon örült, hogy ismét láthatja barátját,<br />
Samut. A szobában lévők mindegyike csodálkozott,<br />
hogy honnét ismerheti Kormi Samut, hiszen ő<br />
vízben él, Kormi pedig a földön.<br />
– Barátaim, induljunk, és menet közben<br />
elmesélem a Samuval való találkozásomat.<br />
Amikor az öt barát a recepcióhoz ért, akkor<br />
kezdődtek a meglepetések. A szálloda minden tagja<br />
jelen volt, és sorfalat állva hajoltak meg Villus előtt,<br />
3
köszöntötték, és gratuláltak a fairplay díjához, mert<br />
ezzel a holdon nagy tiszteletet vívott ki magának.<br />
Villus illendő módon megköszönte a gratulációkat.<br />
Indultak volna kifelé a szállodából, ám akkor<br />
ismét esemény következett. A szálloda előtt egy<br />
hatalmas tömeg fogadta, voltak ott rajongók,<br />
autogram-kérők, újságírók, riporterek rádiótól,<br />
televíziótól, azt sem tudta hova kapja a fejét. A<br />
rengeteg fotós nem győzte követni, hogy a legjobb<br />
képet tudják róla készíteni. Autogramot írt,<br />
gratulációt fogadott, fényképezkedett a<br />
rajongókkal.<br />
Villus úgy érezte, hogy nagyon boldog. Ez így<br />
ment órákon át, amikor szólt barátainak, hogy<br />
gyalog mennek az úszóstadionba. Ahogy így<br />
sétálgattak, szinte mindenki meghajolt előtte, és jó<br />
reggelt köszönt neki. A galambdúc városrészen egy<br />
hatalmas kivetítőn ismételték a teg<strong>nap</strong>i<br />
futóversenyt. Kormi és Mimi tátott szájjal nézték a<br />
történteket, és kaján mosollyal nézték, ahogy ők<br />
enyelegve, szinte csak sétáltak a versenyen.<br />
– Most már értem, hogy miért nem emlékszem<br />
semmire, csak Mimikére, akit a világon mindenkinél<br />
jobban szeretek.<br />
4
– Még nálam is? – kérdezte Cincin.<br />
– Igen, Cincin, még nálad is jobban szeretem<br />
Mimikét, mert ő a szerelmem, te pedig a barátom<br />
vagy. Minden állatnak az első a szerelme, majd a<br />
gyermekei, utána a szülei és akkor következnek a<br />
barátok.<br />
– Ühűű – dünnyögött az orra alatt Cin-cin.<br />
– Akkor én csak a harmadik vagyok a sorba? –<br />
kérdezett vissza Cin-cin.<br />
– Igen, most még a harmadik, de ha kiscicáink<br />
lesznek, akkor már csak a negyedik lehetsz. De hidd<br />
el, az nagyon előkelő hely egy kapcsolatban. Én<br />
mindig a negyedik szeretnék lenni a veled való<br />
kapcsolatunkban, mert barátként akkor én leszek az<br />
első – fejezte be Kormi, és odadörgölte fejecskéjét<br />
Cin-cinhez, majd Mimike arcocskájához bújt<br />
kedvesen.<br />
Cin-cin kissé ráncolt homlokkal fogadta a<br />
magyarázatot, és úgy tett, mint aki érti a dolgot.<br />
– Majd megértem – motyogott az orra alatt. – Az<br />
biztos, hogy Kormi a barátom marad, a többi<br />
maszlagot meg majd megértem.<br />
– Nézzétek, micsoda galambdúcok, legalább húsz<br />
lakás is van benne több szobával. Olyanok ezek a<br />
5
galambházak, mint otthon a lakótelepi lakások –<br />
mondta Villus. – Micsoda méretei vannak, mint a<br />
földi tízemeletes háznak. Minden ajtó előtt<br />
hatalmas kinti terasz.<br />
– Ezek az induló és landoló teraszok – mondta<br />
Bagi. – Ezekről indulnak a madarak, és ide érkeznek<br />
vissza. De nézzétek amott a papagájpagodákat,<br />
milyen gyönyörűek, az ember után ők építik a<br />
legszebb házakat a holdon. Nézzétek a cifra tetőket,<br />
a cirádás ablakokat, a hatalmas függőfolyosókat,<br />
díszes oszlopokat, ott pedig a homokfürdő, az<br />
itatótó kis vízeséssel, különböző hinták és<br />
nyugágyak, és ez mind a belső udvarban. Oda csak<br />
az ott lakók mehetnek. Egy ilyen pagodában öt<br />
család lakik, és minden kényelmét csak ők<br />
élvezhetik. Ezekből a pagodákból rengeteg van itt a<br />
városban. A következő utcában vannak a<br />
dagonyalakások. Nézzétek, a házak előtt vannak a<br />
dagonyák és mögöttük a lakások, melyek igencsak<br />
gigantikus méretűek. A szomszédos dagonyákat<br />
üvegfal választja el egymástól. A ház homlokzatán<br />
hatalmas plazmatévé lóg, így dagonyázás közben<br />
lehet követni az olimpia eseményeit.<br />
6
Ahogy a plazmatévét nézték, ismét Villus tűnt fel<br />
a képernyőn, amikor a szálloda előtt nyilatkozott a<br />
riportereknek. Ahogy így sétálgattak, néha-néha<br />
egy-egy fotós lencsevégre kapta a baráti társaságot,<br />
és közben nagyokat köszöntek Villusnak és persze a<br />
társaságában lévő barátainak is. Kormi és Mimi<br />
fejecskéjüket összedugva lépdeltek a többiek<br />
mellett, figyelve Bagi idegenvezetését. Cin-cin<br />
egyszer csak hátrafordult, és így kezdett el kiabálni:<br />
– Két szerelmes pár, mindig együtt jár! Két<br />
szerelmes pár, mindig együtt jár!<br />
Ekkor Kormi jobb lábbal kissé hanyagul fenéken<br />
billentette Cin-cint, mert a csúfolódás csúnya dolog.<br />
– Tudod mit, mondogasd egész <strong>nap</strong>, hiszen olyan<br />
jó hallani, hogy mi egy szerelmespár vagyunk –<br />
fűzte hozzá Kormi, majd ismét Mimi arcocskájához<br />
simult.<br />
– Nézzétek csak, ez az ezer fészeklakó park, itt<br />
sok ezer különböző madár él együtt békében,<br />
egymás mellett – szólalt meg Bagi. – Vannak<br />
szerényebb fészkek, de vannak luxuskivitelben<br />
elkészített fészkek is, ezek arról árulkodnak, hogy<br />
mekkora a család, és milyen szorgalmasan<br />
dolgoznak a benne lakók. Ezek a fészkek nem a<br />
7
gazdagság jelképei, hanem a szorgalom és a kemény<br />
munka jelképei. Az, akinek szerényebb fészke van,<br />
nem azt jelenti, hogy ő nem szeret dolgozni. Lehet,<br />
hogy most költözött össze a párjával, és kettejüknek<br />
szerényebb körülmények is megfelelnek, vagy<br />
éppen régóta beteg és öreg, ezért már elegendő<br />
számára a szerényebb fészek. Itt mindenki olyan<br />
fészekben lakik, amilyen számára szükséges, ezért<br />
nincsenek lakásgondok a holdon. Ahogy egy<br />
nagycsaládból kirepülnek a fiókák, a szülőknek<br />
kötelességük a luxusfészket átadni egy nagycsaládos<br />
párnak, és egy szerényebb hajlékot választani.<br />
– Ha valaki nem akar elmenni, akkor mi történik?<br />
– kérdezte Cin-cin.<br />
– Ilyen még nem fordult elő, pedig már elmúltam<br />
száz esztendős. Én már éltem akkor is, mikor az<br />
ember kihalt, átéltem a nagy pusztítást, pusztulást,<br />
holdégést. Azok voltak ám még csak a cudar <strong>nap</strong>ok!<br />
Éhínség, szárazság, járványok és különböző<br />
fertőzések tizedelték a hold lakosságát. A most élő<br />
állatok és növények azért lettek ilyen nagyok, mert<br />
valami olyan anyag szennyezte meg a hold légterét,<br />
hogy az ilyen hatással volt az élővilágra. De az<br />
emberek ezt már nem érhették meg, mert ők<br />
8
kipusztították egymást – fejezte be egy kissé<br />
szomorkásan a történelemóráját Bagi, aki megígérte<br />
barátainak, hogy elviszi őket az embermúzeumba az<br />
olimpia után. Ekkor egy hatalmas palotához értek.<br />
– Ez az embermúzeum, megmutatom nektek,<br />
hogyan élt az ember – mondta Bagi.<br />
– Ez a ház majdnem olyan, mint amilyenből<br />
jöttünk a földről, ott az emberek ezeket az<br />
épületeket háznak nevezik. Ezekben laknak és élnek<br />
az egész családjukkal – mondta Villus.<br />
– Ti emberekkel laktok együtt a földön?! –<br />
csodálkozott Bagi, szemüvegét a csőrére tolva.<br />
– Igen – felelte Kormi –, és nagyon szeretnek<br />
minket.<br />
Baginak úgy kikerekedett a szeme, hogy csak na.<br />
Ő azt hitte, hogy az emberi faj már régen kiveszett.<br />
– Á, dehogy is, hiszen az én gazdám, Peti egy<br />
nagyon okos embergyerek – mondta Villus.<br />
– Az én gazdám pedig Peti húga, Anna, akinek az<br />
ágyában is szoktam aludni, igaz csak akkor, amikor<br />
már a szülei elaludtak, mert ők nem szerették, ha az<br />
ágyában aludtam – mondta szinte hencegően<br />
Kormi.<br />
9
– Nézzétek csak azt a nagy tavat, ott laknak a<br />
halak, a rákok, a békák, a kagylók, a csigák és a<br />
különböző vízinövények, a hínár, a sás, a nád díszítik<br />
a tavat. Igen, ismerjük egy-két lakóját a tónak, mert<br />
már korábban jártunk a tó másik partján – mondta<br />
Kormi. – Egy kellemetlen élményből lett egy<br />
kellemes, örök barátság, melyet Ollócskával<br />
kötöttem.<br />
– Hát igen, Ollócska egy kissé ragaszkodó –<br />
állapította meg Bagi.<br />
Ahogy így sétálgattak, szép lassan az úszó<br />
paradicsomba értek, és láss csodát!<br />
– Ekkora akváriumokat még nem is láttam, és<br />
még kerekeken is gurulnak!<br />
Nicsak, az egyikben ott volt Cikcakk, az aranyhal, a<br />
kristálytóból, és már hangosan üdvözölte Kormit.<br />
– Szia Kormi, hallom jól szerepeltek a földiek az<br />
olimpián, és hát a barátod, az a Villus gyerek<br />
fairplay díjat kapott. Ez igen, erre aztán büszke<br />
lehet.<br />
– Be szeretném neked mutatni a barátaimat –<br />
mondta Kormi büszkén. – Ő itt Villus, a kiskutya, aki<br />
a díjat kapta, ő pedig Cin-cin, a kisegér, ő az én<br />
szerelmem, Mimike, a perzsa cica, és a végén hadd<br />
10
mutassam be neked a holdon élő legjobb<br />
barátunkat, Bagit, a baglyot.<br />
– Köszöntelek benneteket, hiszen ti csak jó<br />
állatok lehettek, mert amit Kormi tett, az nem<br />
minden<strong>nap</strong>os, és neki köszönhetjük a szabad<br />
életünket.<br />
Bagi megint a szemüvegét tologatta a<br />
döbbenettől, hogyan segíthetett a vízi állatokon<br />
Kormi, aki még a víztől is fél.<br />
– Tudjátok mit, látogassátok meg Samut, a<br />
legnagyobb, legöregebb és legbölcsebb aranyhalat,<br />
itt van a szomszédos akváriumban egyedül, mert<br />
nem fér más az akváriumba. Így is a legnagyobb<br />
utazó akváriumban utazott.<br />
– Jó, megyünk és meglátogatjuk Samut –<br />
válaszolta Kormi Cikcakknak.<br />
Villus, Cin-cin, Mimi és Bagi csak néztek ki a<br />
fejükből, hogy Korminak hogyan lehet ilyen<br />
kapcsolata itt a holdon. Nagyon kevesen<br />
mondhatják el magukról, hogy a hatalmas Samuval<br />
beszéltek. Még Bagi is, a nagy Samu legnagyobb<br />
tisztelője, még Mimike is csak annyit tud Samuról,<br />
hogy a hold legnagyobbja. Már Villus is nagyon<br />
kíváncsi volt Samura, mert neki is köszönhetik a<br />
11
szabadulásukat az üveghegyből a fehér cicák<br />
birodalmában.<br />
Amint így sétálgattak a hatalmas akváriumok<br />
között, egyszer csak találtak egy hatalmas<br />
akváriumot, ami kétszer akkora volt, mint a többi.<br />
Már messziről vakított a fénye, mert bizony abban<br />
az akváriumban utazott Samu, a legnagyobb. Időbe<br />
telt, mire az elejéhez értek, hogy meglássák Samu<br />
fejét, de egyszer csak útjukat állta a saskommandó<br />
néhány tagja.<br />
– Hova-hova? – kérdezték Bagit.<br />
– Mi csak a nagy Samut szeretnénk üdvözölni –<br />
mondta Bagi.<br />
– Ide senki sem jöhet, mert ezt parancsba adta a<br />
legnagyobb, Samu – válaszolták a marcona<br />
sasrendőrök.<br />
– Mi csak messziről szeretnénk köszönteni<br />
Samut, a megmentőnket – mondta Villus, és mintha<br />
egy varázsvesszővel megbabonázták volna a két<br />
sast.<br />
– Csak nem az olimpikon?! Igenis, kedves Villus,<br />
persze, hogy odamehettek, neked szabad, és akik<br />
veled vannak azoknak is.<br />
12
Na, ekkor kezdődött ám a szemüvegtologatás<br />
Baginál és a szájtátikázás Cin-cinnél, Korminál és<br />
Mimikénél. Nem tudták, hogy mi történt a két<br />
marcona őrrel.<br />
– Az olimpián tanúsított viselkedéséért kapott díj<br />
miatt van ez az egész – szólalt meg egy mély hang<br />
az akváriumból.<br />
Ekkor odafordultak mindannyian a hang irányába,<br />
és még a szavuk is elállt, amikor megpillantották<br />
Samut, a legnagyobbat.<br />
– Szóval, te vagy az a földi kiskutya, akit egész<br />
<strong>nap</strong> a televízió mutat, s ha jól értelmeztem az előbbi<br />
mondataidat, én mentettem meg az életed?<br />
– Igen – válaszolt Kormi.<br />
– Kormi, drága barátom, de régen láttalak!<br />
Nagyon örülök, hogy ismét összesodort bennünket<br />
az élet. Nem tudok elég hálás lenni neked azért,<br />
mert kimentettél a barlangból, ami fogságban<br />
tartott a víz alatt. Mondjad, mi járatban erre, hiszen<br />
te nem vagy odáig a vizes sportokért – örömködött<br />
Samu a pazarul berendezett akváriumban.<br />
– A barátaimat szerettem volna bemutatni<br />
neked. Ő itt Villus, ő pedig Cin-cin, és képzeld, itt a<br />
holdon találtam meg az igazi szerelmet, ő az én<br />
13
szerelmem, Mimike, és ő a holdon élő legjobb<br />
barátom, Bagi – sorolta Kormi.<br />
– Nagyon örvendek nektek, én pedig Samu<br />
vagyok, az aranyhal – mondta szerényen Samu<br />
mindenféle cifra titulusát elhallgatva.<br />
– Elég sokat foglalkozott veletek a televízió és a<br />
sajtó, az interneten szinte csak rólatok szólnak a<br />
hírek, úgyhogy jól ismerlek benneteket. Képzeljétek,<br />
egy internetes szavazáson Villus az első, Kormi a<br />
második, és Cin-cin a harmadik közönségkedvenc az<br />
olimpián. Kedves Bagi, én már hallottam jó híredet,<br />
mert nagyon sokat segédkeztél az olimpia<br />
szervezésében.<br />
Bagi szinte belepirult a dicséretbe, és szépen<br />
megköszönte, mélyen meghajolva a nagyság előtt,<br />
majd visszatolta szemüvegét a helyére, és ekképp<br />
szólt:<br />
– Köszönöm dicsérő szavaid, kedves Samu, és<br />
ezután is követem az általad alkotott törvényeket,<br />
és másokkal azt be is tartatom – mondta Bagi egy<br />
kissé remegő lábakkal.<br />
– Jaj, kedves barátom Bagi, nem kell olyan<br />
hivatalosnak lenni, hiszen mi már jó barátok<br />
vagyunk, és természetesen Mimi kisasszonyra is<br />
14
vonatkozik az előző kijelentésem. Szeretném, ha<br />
velem együtt néznétek az úszóversenyt a<br />
díszpáholyból.<br />
– A díszpáholyból?! – kérdezte Bagi, akit épp az<br />
ájulás kerülgetett a hír hallatán – Tudjátok, a<br />
díszpáholyban csak a támogatók és a szponzorok<br />
ülhetnek. Hatalmas megtiszteltetés, hogy mi ott<br />
ülhetünk – fordult barátai felé Bagi.<br />
Villus, Kormi, Mimike, Cin-cin és Bagi nagyon<br />
szépen megköszönték a megívást, és el is fogadták.<br />
– A verseny délután kettőkor kezdődik, ott<br />
találkozunk, de most még pihenek egy kicsit, mert<br />
az utazás kivette minden erőmet.<br />
A két marcona sasrendőr a beszélgetések hallatán<br />
csaknem elájult, csőrüket nyitva felejtve, sűrűn<br />
bólogatva köszöntek el a barátoktól.<br />
15