PSYCHOSOMATICKÉ
psychosomatické lékaÅstvà - Pražská vysoká Å¡kola psychosociálnÃch ...
psychosomatické lékaÅstvà - Pražská vysoká Å¡kola psychosociálnÃch ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
převládl nad sebekritikou a kritikou okolí, se schopností dostatečné kontroly nad sebou<br />
i nad situacemi, které mě potkávají. Jedná se tudíž o existenci realistického obrazu<br />
o sobě, který si člověk vytváří a jež se neustále vyvíjí na základně nových zkušeností se<br />
sebou v různých situacích,a který i neustále obhajuje. Co se do tohoto sebepojetí nevejde,<br />
například slabost, měkkost, jindy agresivita, zloba, strach, to je potlačováno, projikováno<br />
do okolí a podobně.<br />
Zatím jsme se dotli dvou etiopatogenetických momentů.<br />
Člověk je něčím hluboce zasažen, těžce frustrován se strachem z vážného ohrožení<br />
jeho fyzické či psychické integrity, reaguje extrémně emočně s tělesným vegetativním<br />
doprovodem či chaotickým chováním.<br />
Člověk je schopen určitým reakcím na zevní či vnitřní podněty vyhnout tím, že je potlačí,<br />
to znamená sám sebe omezuje, aby zachoval jak svou vnitřní, tak interpersonální harmonii.<br />
Ve světle narativní psychoterapie se brání všemu, že se nevejde do jeho jím vnímaného<br />
životního příběhu. Záleží na tom, jak se ještě podaří vnímaná fakta vnímat tak, aby nevznikla<br />
kognitivní disonance. Iluzorní vnímání pod vlivem přání a tendence k tak zvané myšlenkové<br />
identitě s názorem okolí v interpersonální situaci (Sandler) je zvláště těžké udržet v situaci<br />
ztráty důležité osoby,opuštění, kdy dojde často ke stavu bezmoci a zoufalství, člověk tělesně<br />
onemocní nemaje k dispozici psychický obranný filtr.<br />
Existuje ještě třetí možnost, o které budeme hovořit zvláště při rozboru tzv. psychosomatóz,<br />
totiž že se člověk nenaučil v průběhu výchovy na určitou podnětovou situaci smysluplně<br />
reagovat. Nebylo realizováno propojení mezi tělesným, emočním a kognitivním prožíváním,<br />
chybí kontakt mezi tělesním a psychickým já. Člověk pak reaguje na určité situace pouze<br />
na fyziologické úrovni a teprve sekundárně pod vlivem očekávání či působení okolí si<br />
vytváří takto převzatý význam celé situace.<br />
A tak již teď bychom mohli odpovědět na otázku proč je přiměřené celostní reagování<br />
na biopsychosociální úrovni často nemožné: buď se jedná o příliš silnou frustraci, jež má<br />
šokující účinek, nebo jde o konflikt, ve kterém chybí řešení na emocionálně kognitivní<br />
úrovni či jde o situaci(o deficit), na kterou se pacient nenaučil reagovat či se reagování na<br />
vědomé úrovni vyhýbá.<br />
5<br />
05_Psychosom_FINAL.indd 5<br />
11/10/10 1:09:13 PM