PSYCHOSOMATICKÉ
psychosomatické lékaÅstvà - Pražská vysoká Å¡kola psychosociálnÃch ...
psychosomatické lékaÅstvà - Pražská vysoká Å¡kola psychosociálnÃch ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Podobně jako například u psychosomatické hypersekrece žaludeční šťávy dochází k vývinu<br />
dvanáctníkového vředu, reaguje i mozek u těžce traumatizovaných lidí funkční či dokonce<br />
strukturální poruchou paměťové kodifikace. Na neurofyziologické rovině se jedná o to, že<br />
veškeré vjemy stresové situace se zde dále nezpracovávají, což znamená, že se neorganizují<br />
do smysluplného celku a zůstávají vzájemně od sebe izolovány jako kaménky rozbité<br />
mozaiky nebo střepy roztříštěného zrcadla.<br />
Jednotlivé části celkového vjemu – který však u traumatu právě onu jednolitost postrádá,<br />
neboť ta vzniká již působením naší tendence smysluplně celostně vnímat – si zachovávají<br />
jakýsi svůj vlastní, od ostatních smyslových počitků, oddělený život. Kromě pocitů<br />
úzkosti a hrůzy se jedná o vegetativní doprovodné pocity (tachykardii, zrychlené dýchání<br />
či nedostatek vzduchu, mdloby, pocity slabosti v nohách či v celém těle, třes atd.) různé<br />
smyslové vjemy, (nejrůznější zrakové, sluchové i kožní vjemy, bolest, pocity napětí<br />
či hnusu) a přecitlivělost na zevní kontext traumatu ( určitou denní dobu, osvětlení, prostor,<br />
okolí). U traumatu se objevují nejrůznější afekty a myšlenky jež souvisí jak s implantací,<br />
průnikem traumatické situace u nitra osobnosti, tak jsou i pokusem o ochranu proti jejímu<br />
působení a plnému uvědomění. Toto neuspořádané, silně afektivní a pouze reflexně obranné<br />
vnímání a zpracování traumatické situace je důsledkem skutečnosti, že se příslušné vjemy<br />
dostaly jen do tzv. horkého subsystému zpracování stresu v mozkovém jádru amygdaly,<br />
kde dochází pouze k fragmentárnímu uskupení vjemu, v tzv. implicitní paměti. Extrémním<br />
vzrušením se uzavírá cesta k dalšímu zpracování do tzv. chladného paměťového subsystému<br />
hypokampu, který si lze představit jako pečlivě seřazený archiv, jako narativní způsob<br />
biografické, to znamená explicitní paměti. Stejně tak je uzavřena cesta ke zpracování<br />
v mozkové kůře. Důvodem oné nemožnosti dalšího zpracování je masivní stres náhlou<br />
hyperprodukci adrenalinu, nonadrenalinu a kortizolu. Kromě toho jde o neuronální inhibiční<br />
působní vzruchů z amygdaly směrem k hypokampu a mozkové kůře.. V mozku nastává<br />
zvýšená produkce opiátů (endorfínu a enkefalínu), což má za následek snížení úzkosti<br />
a snížené vnímání bolesti. To pravděpodobně přispívá k neřešení celé traumatické situaci,<br />
k pasivitě a odevzdání se, dokonce někdy i k obrácení se o pomoc na všemocně vnímaného<br />
trýznitele. Vraťme se však ještě jednou k tomu, co se odehrává při tak zvané nekontrolované<br />
či nekontrolovatelné situaci na biologické úrovni. Ta je charakterizována trvající či stále<br />
se opakující aktivací kortikální a limbické struktury mozku jakož i centrálního periferního<br />
nonadrenergního systému, jež se vzájemně potencují, takže dojde i k nadměrné aktivaci<br />
osy hypotalamu – hypofýza – nadledvinky, k masivní stimulaci buněk vyrábějících<br />
a vylučujících kortizol. Následné zvýšení hladiny glukokortikoidů se projevuje destabilizací<br />
zaběhaných synoptických spojení mezi neurony v mozku. Následné vyčerpání a snížení<br />
hladiny nonadrenalinu má za následek snížený mozkový metabolismus, sníženou produkci<br />
neurotropních faktorů až po degeneraci nonadrenebních axenů v kůře mozkové a k zániku<br />
pyramidových buněk v hypokampu. Tak bylo zjištěno u posttraumatického a stresového<br />
32<br />
05_Psychosom_FINAL.indd 32<br />
11/10/10 1:09:14 PM