Elena Kotová - klubsk.net
Elena Kotová - klubsk.net
Elena Kotová - klubsk.net
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Výstavy o Slovákoch a pre Slovákovk 30. výročiu vzniku KSKviac sa dozvietena stranách 36 a 37Foto Helena Nosková
listy 1–23OBSAH(výber)Slovensko – raj automobilového priemyslu 7Peter MayerMyšlienkana úvodKatolícka cirkev sa doteraz nevyrovnala s minulosťou 8Martin GuziHudba tu zostane 20Ján ChovanecPražská zimná rozprávka 22Helena NoskováEšte stále študent 24Juraj UhrínSedmnáct pozoruhodných příběhů ze Sudet 25Tomáš KavkaHľadať a chápať súvislosti 28Mária UhrínováSlovenské národné divadlo 30Karol UjházyUzamknutý čas vo vnútri... 32Peter ČechStolovanie a jedlá zimných mesiacov 38Helena NoskováProgram Slovenského inštitútu v PraheModrá stránka Program KSKPlesové listy príloha časopisu ListyListy Slovákov a Čechov, ktorí chcú o sebe vedieť. Vydáva Klubslovens kej kultúry, Lipanská 4, 130 00 Praha 3. Na tejto adrese je ajsídlo redakcie.Šéfredaktor: PhDr. Radovan Čaplovič, tel. 724 025 170.Redakcia: Ján Chovanec, tel.: 776 138 859.Redakčný kruh: JUDr. Milan Budovič, Mgr. Martin Guzi,PhDr. Slavomír Michálek, Csc., PhDr. Helena Nosková, Csc.,Mgr. Vladimír Štancel.e-mail: listy.ksk@seznam.cz, e-mail: r.caplovic@centrum.czRozširuje Klub slovenskej kultúry a Česká pošta, s. p.Listy vychádzajú vďaka podpore MK ČR. Jazyková úprava: Mgr. EvaWankeová. Grafická úprava: AdAm studio, Holečkova 31, 150 00Praha 5, tlač: Rodomax.Registrácia vydavateľa Listov – Klubu slovenskej kultúry: MK ČR6584. ISSN 1213 – 0249. Cena za jeden výtlačok je 20 Kč. Cena dvojčíslaje 38 Kč. Ročné predplatné 240 Kč prijíma KSK na adrese redakcie.Nevyžiadané rukopisy sa nevracajú. Akékoľvek rozširovanie celku ajčastí textov v elektronickej alebo v papierovej verzii podlieha schváleniuvedenia KSK.Foto na obálke: Múza plesu Autor: Iko KesonMožno je to príliš skoro, ale vari mi, milí čitatelia Listov, prepáčite, že by somsa chcel aj napriek svojej ani nie poldruharočnej skúsenosti v pozícii riaditeľaSlovenského inštitútu v Prahe podeliť s vami o niekoľko myšlienok, týkajúcichsa česko-slovenských kultúrnych vzťahov. Tá skúsenosť hovorí, že v zásadeplatí: vzťahy medzi našimi kultúrami sú dobré, pestré a vnútorne hlbokopreviazané. Čo ma teší najväčšmi je, že zvlášť intenzívne sa rozvíjajú neinštitucionálnekultúrne vzťahy. To znamená vzťahy (v reálnom priemete tu myslímkonkrétne projekty rôznych festivalov, kultúrnych podujatí a podobne),ktoré nepotrebujú oficiálne impulzy z „vyšších“ miest, či už z mestských radníc,krajov či centrálnych orgánov štátnej správy. Táto spontaneita je výrečnýmdokladom životaschopnosti kontaktov medzi našimi kultúrami a dôkazomcelistvosti vzťahov medzi našimi národmi v zásadných otázkach vzájomnéhoporozumenia a priateľskej koexistencie.Vo veku všemocných médií sa však mnoho vecí zjednodušuje a ešte viac vecísa vníma pars pro toto: teda akoby časť hovorila o celku. Ak to prenesiemedo oblasti prezentácie slovenskej kultúry v Českej republike, mnohokrátsa stretávam s tým, že české publikum pomerne dobre poznániekoľko mien slovenských televíznych a filmových hviezd, resp. pozná a oceňujerenomé istých divadelných súborov. Poväčšine bratislavských. (S tým súvisí aj„neotrasiteľná“ pozícia tzv. televíznych pondelkov z Bratislavy u českého publika,aj keď si osobne myslím – a skúsenosť z nášho inštitútu, kde ponúkameprogram podobného typu ma v tom utvrdzuje – že už ide viacmenejo nostalgické spomínanie na niečo, čo sa už nikdy nevráti). Ale slovenská kultúranie je iba kultúra centrálnych inštitúcií a niekoľkých filmových tvárí, známychešte z dôb spoločného štátu. Slovenská kultúra – spontánna i inštitucionálnepodporovaná – je pestrým konglomerátom rôznorodých tvorivých prejavov a či interpretačných výkonov, hodných pozornosti vnímavého českéhopublika. Rozumiem tomu, že ešte stále pôsobí – najmä v komerčných kultúrnychprojektoch – istá zotrvačnosť a vsádzanie na osvedčené mená a renoméistých inštitúcií. O to väčšmi si preto vážim úsilie tých organizátorov kultúrnychpodujatí, ktorí sú ochotní doviezť zo Slovenska neznáme tváre, neznámemená, neznáme súbory. V tomto zmysle vidím aj aktuálnu polohu a rozvojovýkoncept Slovenského inštitútu v Prahe, ktorý by definoval zmysel jestvovaniainštitúcie tohto typu v atraktívnom prostredí centrálnej Prahy. Je tomožno úloha špecifická v porovnaní s podobnými kultúrnymi inštitúciami inýchkrajín, ale úloha, ktorá reflektuje špecifickú situáciu. Naozaj si myslím, žezmysluplnejšími aktivitami dnes sú pre nás prezentácie tzv. regionálnej kultúry,menšinových žánrov, či projekty tzv. regionálnych kultúrnych inštitúcií(niečo podobné ponúkame na inštitúte v cykle Slovenské galérie v Prahe).Nemám totiž obavy o prezentáciu veľkých slovenských mien a veľkých diel – tiečeské publikum dobre pozná a oceňuje a tie dokážu takpovediac prísť do Čiechaj sami. A naopak: za tými prídu sami aj diváci. Podporovať by sme mali to, čosi ešte len cestu k českému publiku hľadá.■Igor OtčenášAutor je kultúrny atašé a riaditeľ Slovenského inštitútu v Prahe
Mirjana Šišolákoválisty 1–24Slovenská kultúrav rukách žien?(1. časť)Rozhovor s generálnou riaditeľkou Slovenského rozhlasu PhDr. Miloslavou Zemkovou o zachovaní tradíciíi uskutočňovaní reforiem v rámci vysielania a štruktúry jedného z najkvalitnejších médií na slovenskommediálnom trhu.■ V osemdesiatročnej histórii Slovenského rozhlasu ste sastali jeho prvou generálnou riaditeľkou. Ste v okolitých krajináchjediná na takomto významnom poste?Stretla som sa s niekoľkými ženami v takýchto vysokých funkciáchv rámci EBU, čo je Európska vysielacia únia, do ktorejSlovenský rozhlas patrí. Napríklad s riaditeľkou Švédskehorozhlasu, s riaditeľkou Rumunského rozhlasu, Bulharskéhorozhlasu a myslím, že ešte dve dámy sú v takejto vysokej pozícii,takže skutočne som k tomu nepristupovala tak, že ako ženabudem mať pri prihlásení sa do konkurzu výhody. Ja som užaj vo veku, keď sa neprihliada na to, ako človek vyzerá, ale skôrna to, čo chce dokázať, alebo aká je jeho predstava o ďalšomfungovaní takejto inštitúcie.■ Čo vás teda osobne motivovalo k tomu, že ste sa o totomiesto uchádzali?Motívom bolo skôr to, že keď som v roku 2005 končila prácupre iný holding rádií, zaujal ma pohyb okolo Slovenského rozhlasu.Bolo to v dobe, keď odchádzal z funkcie pán JaroslavRezník a spúšťalo sa kolo riaditeľských projektov i voľby riaditeľa.No až v januári 2006, keďže dovtedy nebol zvolený riaditeľ,som začala vážne uvažovať o tom, že sa prihlásim ja samaso svojím projektom. Na tom som pracovala takmer pol roka.■ Aký bol váš vzťah k Slovenskému rozhlasu pred týmto rozhodnutím?Môj vzťah k rozhlasu sa budoval veľmi dlho. Prvý kontakts médiami, ktorý si pamätám, bol práve s rozhlasom a zostalomi to dodnes. Slovenský rozhlas som počúvala aj vtedy, keďsom fungovala v iných médiách. Nielen ako zdroj informácií,ale aj ako zdroj iného pohľadu na svet. Verejnoprávne vysielaniemá isté špecifické postavenie a úlohy, ktoré iní vysielateliaplniť nemusia a preto ani neplnia. Málokde sa stret<strong>net</strong>e s rozprávkamipre deti alebo s hrami pre dospelých, s dramatizáciami,či s takou kvalitnou publicistikou, akú má Slovenský rozhlas.A toto všetko sú špecifiká, s ktorými som pracovala, i keďpriamo v projekte som až do takýchto detailov nešla.■ Pred výberovým konaním ste vypracovali podrobný, užspomínaný Projekt riadenia a rozvoja Slovenského rozhlasu,v ktorom ste analyzovali súčasný stav. Konštatovali ste, žeosemdesiatročný rozhlas patrí „k najstarším stabilne pôsob -iacim médiám v Európe“. Ako pozitívum ste vyzdvihli napr.vysoký kredit značky, i to, že je ešte stále najdôveryhodnejšímmédiom. Ale upozorňujete aj na klesajúcu sledovanosť.Navrhli ste množstvo zmien, od organizačnej štruktúry cezpersonálne obsadenie, programové zmeny, ekonomické riadeniea technické zabezpečenie až po rekonštrukciu hlavnejrozhlasovej budovy – obrátenej pyramídy. V každom prípadeto však bol „pohľad zvonku“. Ako sa vám vaše predstavyjavia teraz, po niekoľkomesačnom pôsobení priamo vo vnútrirozhlasu?Začnem konštatovaním, ktoré citujete, že Slovenský rozhlaspatrí k najstarším stabilne pôsobiacim rozhlasom v Európe. Jasom čítala aj váš článok, ktorý dokazuje tieto slová. Máme jednéhošpecialistu, dr. Vladimíra Draxlera, s ktorým spolupracujemedlhodobejšie a dúfam, že ešte budeme, pretože je to človek,ktorý sa do hĺbky a profesionálne venuje tejto problema-Stručne o Miloslave ZemkovejPhDr. Miloslava ZEMKOVÁ – generálna riaditeľka Slovenského rozhlasu- vyštudovala Filozofickú fakultu UK v Bratislave- bývalá starostka Mestskej časti Bratislava – Staré mesto- pôsobila ako generálna manažérka vo FUN rádiu- členkou Umenovednej spoločnosti Slovenska
listy 1–25tike. Je to dosť náročná úloha vzhľadom na to, že keď má inštitúciaosemdesiat rokov a nie je to len úrad, ale najmä médiuma samozrejme kultúrna inštitúcia, vytvára hodnoty a tým hodnotámsa naozaj treba profesionálne venovať. Nemyslím terazlen hodnoty archívneho charakteru, ale aj osobnostného.Rozhlas vychoval veľmi veľa osobností a na to <strong>net</strong>reba zabúdať,preto si myslím, že tá výzva profesionálnej spolupráces historikmi je stále otvorená a my ju budeme využívať.Čo sa týka pohľadu „zvonka“ a „zvnútra“, rozhodne je to trochuiné, i keď nepovedala by som, že podstatne iné.Informácie, ktoré boli základom na vypracovanie projektu, sami podarilo zozbierať z rozhlasového i externého prostredia.Keď si projekt pozorne preštudujete, okrem iného uvádza, ževýroková platnosť niektorých myšlienok alebo postupov jelimitovaná zhruba tromi mesiacmi, a to z toho dôvodu, že samení situácia, menia sa vnútorné i vonkajšie okolnostia samozrejme, projekt sa už začal realizovať. To znamená, že jabudem robiť jeho odpočty, čo sa podarilo urobiť a akýmspôsobom, a predkladať ich rozhlasovej rade. Myslím si, že jeto tak správne. Celková filozofia, na ktorej je projekt postavený,stále platí. Čiže ide o zrealizovanie racionálnych zmien,ktoré by mali inštitúciu posunúť dopredu.■ Takže už sa vám podarilo niečo z týchto návrhov uskutočniť?Navrhla som, spolu s novým manažmentom, množstvo zmienod organizačnej štruktúry cez personálne obsadenie až po programovézmeny. Od 1. augusta 2006 začala platiť úplne nováorganizačná štruktúra, ktorá je postavená na naozaj modernýchprincípoch riadenia takejto organizácie. Nespracovávalasom ju sama, mali sme k tomu domácich aj zahraničných konzultantov,ktorí skutočne išli do veľmi veľkej hĺbky a tak, ako jepostavená dnes, má šancu fungovať veľmi úspešne.Samozrejme, štruktúra je len rámec, ktorý treba vyplniť ľuďmi,pretože rozhlas - to nie je štruktúra, to sú ľudia na každom jednomposte, či už v programovej sekcii alebo na iných miestach.Došlo k zjednoteniu celého systému, k uprataniu jednotlivýchagend, k zrušeniu stredných článkov riadenia a k ďalšímpostupom, ktoré boli síce dosť náročné, no do konca roka sanám ich podarilo zrealizovať na 90 %.V súčasnosti sme teda v druhej realizačnej fáze s ohľadom naorganizačnú štruktúru a nasleduje ďalšia fáza, ktorou budezmena štruktúry programovej. Programový riaditeľ ju pripravujetak, aby od 1. februára 2007 išla naostro. Zmena programovejštruktúry v takomto veľkom médiu, obhospodarujúcom5 vysielacích okruhov, nie je jednoduchá záležitosť. Nie je tomožné urobiť z hodiny na hodinu. Je potrebné preklopiť topostupne, i keď si myslím, že mesiac nie je dlhá doba, no pracovaťtreba i s poslucháčmi, pretože niektoré formáty, ktorénachádzali na jednom vysielacom okruhu, nájdu teraz nainom. Celková filozofia zmeny programovej štruktúry je postavenána tom, že ich budeme upravovať v zmysle ich špecializácie,čiže Rádio Slovensko, to je prvý vysielací okruh, budeprimárne informačný, spravodajský a publicistický, všetkyostatné programové veci sú tam pridanou hodnotou. RádioRegina sa bude profilovať ako výsostne rodinné rádios pomalšou vysielacou štruktúrou, s témami, ktoré zaujímajúcelú rodinu, s miestom pre ľudovú hudbu, pre dychovku a pretaké formáty, ktoré z rôznych dôvodov nemôžu byť na RádiuSlovensko. Veľmi významným je Devín, ktorý je skutočneumeleckým okruhom. Tam tiež robíme užšiu špecializáciu.Možno poznáte v európskych rádiách typ rádia classic.Skutočne by sme chceli ísť viac do vážnej hudby, chceli bysme viac ísť do dramatizácií a do umeleckého prejavu, ktorébude pre Devín vyrábať centrum hudby a literárno-dramatickécentrum. Toľkokrát diskutované Rádio_ FM, ktoré je alternatívoupre mladých ľudí. Najmä tým, neuspokojeným počúvanímhitov, bežiacich na súkromných rádiách. Mapuje modernúhudobnú tvorbu vo všetkých jej žánroch. Je to veľmi špecifickérádio, ale samozrejme ho udržíme. A piatym okruhom jeRádio Patria, významné z hľadiska poskytovania služby prenárodnostné menšiny. Tam dochádza k výraznejšej obnoveStoročie Slovákov v českých krajinách, tentoraz v MosteV utorok 20. februára 2007 bola o 17:00 úvodným slovom predsedníčky Klubu slovenskej kultúry a vedeckej pracovníčky Ústavu pro soudobédějiny AV ČR, PhDr. Heleny Noskovej, CSc., na vernisáži otvorená výstava Století Slováků v Českých zemích, tentokrát v priestorochOblastního muzea v Mostě. Tento výber z dokumentov a literatúry týkajúci sa, ako už sám názov výstavy napovedá, vývoja slovenskej minorityv Českej republike, má za úlohu mapovať a návštevníkom výstavy priblížiť život a taktiež kultúrny prínos slovenskej menšiny v ČR.Výstava, ktorú pripravil Klub slovenskej kultúry v spolupráci s Oblastním muzeem v Mostě, je otvorená v utorok – piatok od 9:00 do 17:00, cezvíkend od 13:00 do 17:00 a potrvá do 13. mája 2007. Klub slovenskej kultúry na expozíciu všetkých srdečne pozýva.• jch
listy 1–26programovej štruktúry. Nepôjde o blokové vysielanie akodoteraz, ale o prúdové. Myslím si, že veľmi podrobne o tomrozprával programový riaditeľ Ľubomír Machaj, pretože to jejeho parketa. Dnes už sme vo fáze, keď máme pripravenépodrobné programové štruktúry na jednotlivé vysielacie okruhya bude sa nimi zaoberať Výkonná rada na budúcom zasadnutía potom aj Rozhlasová rada. Takže prv, než to spustíme,prejde to všetkým, čím to prejsť má. Rozhlas má to špecifikum,že i keď som na stoličke generálnej riaditeľky, nemôžem sirobiť, čo chcem. Existujú kontrolné mechanizmy a existujúpostupy zo zákona, ktoré je treba dodržiavať, keď sa realizujenejaká zmena.sa môžete pozerať dlhšie, alebo to dlhšie analyzovať. Procestkvie nielen vo vývoji vnútornej štruktúry, o ktorej sme doterazhovorili, ale aj v sfére, o ktorej možno hovoriť ako o umeleckomzázemí. O povinnosti interpretovať umeleckú tvorbu,o zákonom stanovených úlohách Slovenského rozhlasu – žemá podporovať slovenskú kultúru a prezentovať ju domai v zahraničí, že má poskytovať čo najširšie informácie nielenz oblasti spoločenského, ale aj umeleckého života. Z tohtopohľadu je naozaj rozhlas procesom. Každý vysielací okruh jeproces, no vzhľadom k tomu, že patrí pod hlavičku jednéhoverejnoprávneho vysielateľa, musia vytvoriť niečo, čo ja nazývamrodinou Slovenského rozhlasu. Jednotlivé rádiá sanemôžu tváriť, že nepatria do tejto rodiny. Každé z nich máveľmi špecifické funkcie a jednoducho do rodiny Slovenskéhorozhlasu patria. Proces sa teda dá zdôvodniť aj z iných pohľadov,dominantné sú ale tieto dva.■Dokončenie rozhovoru prinesieme v budúcom čísleStretnutieAutorka je novinárkaFoto: Rút Ďuríčková■ To, čo ste doteraz povedali, napĺňa aj vaše vyjadrenie, žerozhlas je proces, nie stav. Patrí k tomu aj niečo iné?Je nutné pozerať sa v širších súvislostiach. Beriem rozhlasv prvom rade ako komunikačné médium, a komunikácia nie jeo jednom momente. Komunikácia je proces, odvíjajúci sa odniečoho. Rozhlas má taktiež i to špecifikum, že vy si síce môžeteniektoré programy vypočuť aj ex post z inter<strong>net</strong>u, alebo siich nahráte – dá sa to, ale je to komunikácia vo veľmi prchavomokamihu a hodnotenie rozhlasu je úplne iné ako hodnotenievýtvarného umeleckého diela alebo niečoho iného, na čoStretnutie je vysielanie Českého rozhlasu o Slovákocha pre Slovákov v Česku, ale samozrejme aj pre všetkých,ktorí nechcú stratiť kontakt so Slovenskom a slovenčinou.Čo vás čaká, keď sa rozhod<strong>net</strong>e počúvať tento program:- v Českom rozhlase budete počuť slovenčinu a slovenskúhudbu- dozviete sa viac o tom, čo nového na Slovensku v politikei v športe- spoznáte „českých“ Slovákov, odborníkov v najrozličnejšíchpovolaniach, ktorí hovoria o novinkách a problematikesvojich profesií a zaujímajú postoje ku každodennýmudalostiam v Česku- stret<strong>net</strong>e sa tu so známymi slovenskými osobnosťami odvedy až po umenie, ktorí sú na pracovných návšteváchv Česku- nájdete tu odpovede na vaše otázky z oblasti rodinnýcha právnych vzťahov, ktoré sú po rozdelení Česko-Slovenska ešte stále často komplikované- v súťaži môžete rozhodnúť, ktoré pesničky za uplynulých50 rokov sú najlepšieOkrem 55-minútového utorkového vysielania na staniciČRo 1 – Radiožurnál môžete počúvať Stretnutie aj v pondeloka v stredu večer na regionálnych staniciach ČRo od19.45 do 20.00, jedine ČRo-Sever ho vysiela skôr od 18.45do 19.00. Program ČRo 6 ho preberá len v stredu od 19.15do 19.30.Marián Varga & Moyzesovo kvarteto (odporúčame ušiam vašim)Medzi prvé hudobné nosiče tohto roka patrí nová nahrávka Mariána Vargu a Moyzesovho kvarteta s rovnomenným názvom, ktoréopäť – ako je to u Vargových počinov bežným zvykom – vnáša čerstvý vietor do zabehnutých vánkov slovenskej hudobnej scény.I keď to nie je prvý krát, čo sa tieto dva hudobné subjekty stretli pri spoločnej tvorbe. To sa písal rok 1981 a Moyzesovci patrilik hosťom pri nahrávaní dvojalbumu Divergencie, a to ešte pod menom Sláčikové kvarteto Vojtecha Magyara. Krátko na to prijalimeno, pod ktorým vystupujú dodnes.Celý vývoj spolupráce až po jej vyvrcholenie v podobe tohto CD bol však dlhším procesom. Moyzesovci sa v roku 2003 rozhodlizorganizovať koncert s Mariánom Vargom, ako svojim hosťom, na pôde Slovenskej filharmónie a zahrať presne to isté ako kedysina albumu Divergencie, teda suitu P.F. (1982, 1983...). Už tieto tri bodky v pôvodnom názve naznačovali, že nejde o dielo uzatvorené.Pôvodné vokálne party Pavola Hammela prepracoval mladý hudobník Marek Spusta pre obsadenie klavírneho kvinteta.Skladba zložená z deviatich častí dostala názov Vianočná suita a jej uvedenie bolo odmenené obrovským úspechom. Návrat ku klasike Varga potvrdil i albumom Solo in Concerta následne na to vznikol nápad nahrať s Moyzesovcami celý album.
Peter Mayerlisty 1–27Slovensko – raj automobilovéhopriemysluV roku 2008 by mala výroba automobilov na Slovensku prekonať magickú hranicu 800 000 kusov, čím saSlovensko dostane na prvé miesto na svete medzi výrobcami automobilov v prepočte na jedného obyvateľa.Automobilový priemysel neustále zohráva rozhodujúcuúlohu v slovenskej ekonomike. Za rok 2006 sa rast ekonomikyna Slovensku odhaduje na úrovni 8 % a vplyv na to malipredovšetkým zahraničné investície zamerané na automobilovýpriemysel. Odhaduje sa, že priemyselná výroba za rok 2006dosiahla rast 13 %. Keby bol z celkových čísiel tento priemyselvyňatý, bol by rast priemyslu len na úrovni 7,9 %. Najväčšímpriemyselným podnikom v roku 2006 bol taktiež hlavný predstaviteľautomobilového priemyslu Volkswagen Slovakia a.s.,ktorý dosahuje tržby za realizované výrobky na úrovni 150 mld.slovenských korún a zamestnávaviac ako 8 000 pracovníkov.Tento zatiaľ stále najvýznamnejšípredstaviteľ slovenského automobilovéhopriemyslu roku 2006však dostal dvoch rovnocennýchpartnerov.PSA Peugeot Citroen v Trnave pozapočatí výroby koncom minuléhoroku začal v tomto roku plnevyužívať výrobné kapacitya v roku 2008 by mal vyrábať 300000 automobilov ročne. Aj keďzatiaľ pozastavil perspektívneplány s výstavbou ďalšieho montážnehozávodu, výrobu uvedeného množstva automobilovchce dosiahnuť rozširovaním súčasných výrobných kapacít.Tretím významným hráčom v tejto oblasti sa stala kórejská KIApri Žiline. Tá taktiež plánuje dosiahnuť výrobnú kapacitu 300 000vozidiel ročne. Navyše plánuje postaviť na Slovensku novýzávod na výrobu motorov, ktoré by používala nielen v žilinskomzávode, ale aj v závode sesterskej spoločnosti Hyundaiv Nošoviciach na Morave.V rámci samotnej montáže automobilov sa rozširuje významný,nový strojárenský sektor pod všeobecným názvom automotive,ktorý zahŕňa všetkých dodávateľov, subdodávateľov či priamovýrobcov rôznych automobilových komponentov, ktoré si automobilkyvo forme priamych subdodávok alebo formououtsourcingu objednávajú. Podieľa sa teda na zvyšovaní objemupriemyselnej výroby, no zohráva aj významnú úlohuv oblasti zamestnanosti na Slovensku.Pozitívny vplyv automobilového priemyslu by mala v krátkomobdobí pocítiť aj obchodná bilancia Slovenska, ktorá dlhodobozaznamenáva schodok vo výške 4,6 % hrubého národnéhodôchodku. Vzhľadom na to, že na Slovensku sa priemerne ročnevyrobí okolo 70 000 nových áut, je zrejmé, že väčšina vyrobenýchvozidiel bude smerovať do zahraničia. Predpokladaný zvýšenývývoz by mal schodokobchodnej bilancie znížiť o viacako 50 %.Popri pozitívnych vplyvoch automobilovéhopriemyslu na slovenskúekonomiku sa v podvedomíneustále vynára otázka, či jednostrannáorientácia na automobilovýpriemysel pre Slovensko vytváraperspektívy aj do budúcnosti.V prípade zahraničných investíciívždy hrozí nebezpečie, že sa investorimôžu rozhodnúť presunúťfinancovanú výrobu do iných krajín,kde predpokladajú výhodnejšiezhodnotenie vložených finančných prostriedkov. V ich rozhodovanívšak zohráva významnú úlohu úroveň technológievybudovaných priemyselných činností. Volkswagen Slovakianapríklad rozbieha výrobu technicky špičkových produktova ako už bolo povedané , kórejská KIA má okrem montáže záujemrozbehnúť na Slovensku aj výrobu motorov, čo je istou formougarancie, pretože sofistikovanejšie výrobné činnosti, ktorési vyžadujú vysoko kvalifikované zázemie a skúsených odborníkov,sa nedajú len tak jednoducho zo dňa na deň presunúť doiného teritória.■Autor je publicistaKresba Jan TomaschoffTo sa skladá z troch častí. Prvou je Vianočná suita, druhou úpravy rôznych skladieb z celej doterajšej tvorby Mariána Vargu od debutovéhoZvoňte zvonky (1969) až po Solo in Concert (2003) a na konci ešte zaznieva Antifona pre sólové violoncello a klavír. Neprehliadnuteľnou jezmena Vargu, na ktorého sme zvyknutý ako na veľkého experimentátora a zvukového čarodejníka, ktorý sa zmenil na interpreta s kázňou. Jetaktiež samozrejme rovnocenným partnerom profesionálneho týmu, hrajúceho jeho vlastné skladby. Ďalšou zmenou je, že Varga používa predovšetkýmtradičný klavír a syntezátorom, pre neho tak typickým, si pomáha iba minimálne, tam, kde je to naozaj nevyhnutné.Medzi staronovými deviatimi skladbami sú štyri, ktoré zazneli na albumu Zelená pošta (1972), pieseň Možno je z albumu Zvoňte zvonky (1969)a Tŕňová kráľovná vyšla na albumu Cyrano z predmestia. Záverečná Antifona, šesť minútový duet s krátkym citátom zo Symfónie č.7 SergejaProkofjeva, je najnovšou kompozíciou Mariána Vargu.Ak vás teda nebaví v zimných mesiacoch navštevovať koncerty, stačí sa iba doma zabaliť do deky a pustiť si toto nové CD. Jeho kvalita je nepopierateľná a úspech u každého,kto má rád i iné ako štandardné hudobné postupy, zaručený.• jch
Martin Guzilisty 1–28Katolícka cirkevna Slovensku sa doteraznevyrovnala s minulosťouSlovensko patrí medzi konzervatívne krajiny, kde sa ku katolíckej viere hlási okolo sedemdesiat percentobyvateľstva. Samozrejme praktizujúcich katolíkov je menej. Dá sa však povedať, že cirkev zastrešuje,respektíve predstavuje autoritu pre podstatnú časť občanov Slovenska, čím je teda jej relevantnosťv postojoch k otázkam spoločenského života a vplyv na verejnú mienku nepopierateľný. Napriek tomuslovenská katolícka cirkev jednoznačne zlyháva vo verejnom postoji k tak citlivej otázke, akú preSlovensko predstavuje jeho vojnový štát či komunistická Štátna bezpečnosť. V poslednom období siopätovne zapísala prehry na oboch frontoch.Nepríjemný mediálny záujem na seba pritiahol arcibiskupJán Sokol potom, čo 27. decembra v diskusnej relácii TA3povedal: „Ja si vážim pána prezidenta Tisa a veľmi vážim, lebosa pamätám ako dieťa, my sme boli veľmi chudobní, a keď onbol, sme boli teda na úrovni.... Tu bol blahobyt. Nič námnechýbalo, pritom ale bola vojna.“Na jeho vyjadrenia okamžite pobúrene reagovali predstaviteliaŽidovskej obce, zástupcovia Rómov aj štrnásť slovenskýchintelektuálov a novinárov.Sokol síce neskôr uviedol, že odmieta porušovania ľudskýchpráv, ktoré sa stali za Slovenského štátu a že ak by sa ho spýtalina deportácie Židov, istotne by ich odsúdil. Na druhej stranezároveň konštatoval, že si za svojimi slovami na Tisovuadresu stojí. Veď prečo aj nie, keď sa ešte v októbri zúčastnilna predstavení knihy kontroverzného slovenského historikaMilana Ďuricu, v ktorej autor obhajuje Tisa a dokonca si podľaneho Tiso zaslúži cirkevné blahorečenie. Ďuricovi v súvislostis jeho knihou zaslal list aj kardinál Ján Korec.O Sokola však samozrejme ide až v poslednom rade. V demokraciimôže každý prejaviť slobodne svoj názor, tak prečo bytak nemohol urobiť arcibiskup. Problém, a to už poriadny, všakpredstavuje reakcia vedenia cirkvi na Sokolove slová. Taknapríklad podľa predsedu Konferencie biskupov SlovenskaFrantiška Tondru sa k osobnosti slovenského prezidentaJozefa Tisu nedá zaujať jednoznačný postoj. „Sú argumenty zaa proti,“ povedal. „Najväčším hriechom, v úvodzovkách, Tisabolo, že bol katolícky kňaz,“ konštatoval Tondra.„Je to jeho osobný názor. Konferencia biskupov nemá dôvodsa od neho dištancovať či súhlasiť,“ alibisticky reagoval hovorcaKonferencie biskupov Slovenska, Jozef Kováčik.Katolícka cirkev síce pred rokmi odsúdila holokaust, ale k slovenskémuvojnovému štátu a osobe prezidenta - kňaza JozefaTisa jasný postoj nezaujala. K týmto témam sa jednoducho uždlhodobo nevyjadruje. Podľa denníka Sme sa cirkev od slovenskéhoštátu ani od Tisa nikdy oficiálne nedištancovala.Posledným známym vyjadrením je list biskupov Národnejrade z roku 1946, v ktorom vyjadrujú svoju vieru, že aj keď vojnovýprezident urobil isté chyby, jeho úmysly boli len tie najlepšie.Politici sa pritom k Slovenskému štátu vyjadrili užv roku 1990, keď parlament prijal deklaráciu odsudzujúcukroky Tisovho režimu.Veľmi zaujímavé ale je, že cirkev má už dlho nekompromisneodmietavý postoj ku komunistickému, resp. socialistickémuobdobiu, odôvodnený predovšetkým obmedzovaním a popieranímosobných slobôd, medzi ktoré patrí aj sloboda náboženskéhovierovyznania.Takže poďme poporiadku. Hlinkova slovenská ľudová strana(HSĽS) mala počas prvého slovenského štátu zo zákona postaveniejedinej štátostrany a jej predsedom bol prezident Tiso.Vo vtedajšom parlamente sedeli len poslanci z kandidátkyFestival dokumentárneho filmu o ľudských právach Jeden světOd roku 1999 sa v Prahe každoročne uskutočňuje tento festival, ktorý je radený svojim zameraním k jednýmz najvýznamnejších v Európe. Patrí medzi zakladajúcich členov Asociácie ľudskoprávnych festivalov,momentálne združujúcej 17 podobných prehliadok z celého sveta. Festival Jeden svět sa snaží divákovi priniesťkomplexnejšie a vyváženejšie informácie a ponúka možnosť hlbšieho pochopenia dôležitých zahranično-politickýcha spoločenských tém. Organizátorom ide v prvom rade o oslovenie mladých ľudí, študentovvysokých a stredných škôl, snaží sa im predstaviť súbor hodnôt, na ktorých je postavená slobodnáa demokratická spoločnosť, verí, že touto podporou a inšpiráciou napomôže k osobnej občianskej angažovanosti,čo môže priniesť skutočne pozitívnu zmenu.Na festivale sa medzi snímkami z naozaj veľkého množstva krajín celého sveta objaví taktiež kratší, tridsaťpäťminútovýfilm, zastupujúci Slovensko. Film s názvom Soňa a jej rodina od mladej režisérky DanielyRusnokovej je z prostredia rómskej osady Rudňany. V nej si zvolila jednu rodinu, ktorú potom v rokoch 2004
listy 1–29HSĽS, i keď väčšina právomocí bola prenechaná vláde.Z ústavných povinností na prvom mieste ústava zakotvilavojenskú, pracovnú a výcvikovú povinnosť. Základné ľudsképráva sa vzťahovali len na občanov SR a ich obmedzovaniebolo možné zákonom. Rovnako osobné práva (osobná sloboda,domáci pokoj, listové tajomstvo) a politické práva (zhromažďovacie,tlačové, spolčovacie) mohli byť obmedzené zákonom.Sloboda vierovyznania, prejavu mienky, vedeckéhobádania a umenia bola obmedzená tak, aby „nenarážala naustanovenia zákonov, verejného poriadku a kresťanských mravov“.Právo slobodne sa hlásiť k svojej národnosti bolo spojenés vedením tzv. katastra o príslušnosti občanov k danejnárodnosti, pričom občan si národnosť neurčoval sám, aletáto mu bola určovaná na základe stanovených kritérií. Ústavanepriznávala právnu subjektivitu každej fyzickej osobe, anirovnosť ľudí pred zákonom. Toto sú fakty, ktoré už nemôžu byťsuchšie.Je úplne jedno, za akých okolností vznikol slovenský vojnovýštát, a čo v danej dobe znamenal pre ďalší osud slovenskéhonároda ako takého. Nespochybniteľným faktom zostáva, žebol nedemokratický a okrem toho aj vazalsky zaviazaný vtedajšiemufašistickému Nemecku. A na čele tohto nedemokratickéhoštátu stál ako prezident kňaz. To je všetko.Neblahým dôsledkom tohto usporiadania počas vojny deportovalizo Slovenska približne 70 000 Židov, z ktorých väčšinanašla smrť v nacistických koncentračných táboroch.Komunizmus taktiež zničil miliónyživotov, no mnoho ľudí sii tak s nostalgiou spomína nastaré zlaté časy a mlieko za dvekoruny. Nič to však nemení natom, že bývalé zriadenie bolonedemokratické. Čína takistopomáha Tibetu, ktorý s jej„pomocou“ zažíva hospodárskyrozmach - za cenu vymiznutianároda a jeho kultúry.Známy autor dobrodružnýchpríbehov Jack London raz svojejdcére povedal: ,,Ak nevstanešna verejnosti a nepovieš pravdu,potom si o toľko menejveľká a toľko menej pravdiváako pravda“. Slovenská katolíckacirkev čaká už šesťdesiatrokov.Špecifický postoj má katolíckacirkev na Slovensku aj ku komunistickejŠtátnej bezpečnosti,konkrétne pôsobeniu jej predstaviteľovv týchto radoch. Pozverejnení zväzkov zatiaľ všetky prípady spolupráce kňazov„sabotovala“ buď s odvolaním sa na nepravdivé záznamy,alebo na to, že kňazi sa vždy snažili len o to dobré a nikomuneškodili.Aj arcibiskup Sokol figuruje v záznamoch ŠtB ako agent, tedaako vedomý spolupracovník. Spis sa samozrejme stratil.„Chcem opätovne a s čistým svedomím vyhlásiť, že som nikdyžiadnym spôsobom so Štátnou bezpečnosťou ČSSR nespolupracoval,“vyhlásil prostredníctvom zvukovej nahrávky Sokol.Arcibiskup je momentálne v nemocnici, hospitalizovaný budeasi dva týždne. Sokola plne podporil aj kardinál JánChryzostom Korec, ktorý vo zvukovej nahrávke vyhlásil, že akotajný biskup za bývalého režimu nikdy nepochybovalo Sokolovej lojálnosti k cirkvi. Podľa cirkevného historikaJozefa Haľka dokumenty skutočne závažným spôsobom spochybňujúobvinenia Sokola zo spolupráce s ŠtB. Pripomenul,že Sokol bol napríklad na zozname kandidátov na menovanieza biskupov prijateľných z pohľadu Vatikánu, ale nie z pohľaduČeskoslovenského štátu. Jednoznačné argumenty však chýbajúa kauza pravdepodobne nikdy objasnená nebude.V každom prípade, ak má byť cirkev na Slovensku autoritou,musí sa vedieť jasne vyrovnať s minulosťou, svojou i národnou.Inak bude o toľko menej presvedčivá a o toľko menejpravdivá.■Autor je novinárKresba Jan Tomaschoffaž 2006 sledovala a tá sa jej stala akousi priepustkou do centra komunity. Stredobodom celej filmovej výpovedeje matka rodiny Soňa, silná, milujúca žena, dobrá matka i manželka. Film Daniely Rusnokovej sleduje jej každodennéstarosti a boj o obživu i zápas s nevhodnými, stále ťažšími vonkajšími podmienkami. Snímok je zloženýz dvoch rovín – vonkajšieho pohľadu na ľudský život a komentármi všedného dňa, popretkávané druhou rovinou– intímnymi spoveďami hlavnej hrdinky Soni, jej najtajnejšími obavami, starosťami i drobnými radosťami, čím jepútavosť umocnená. Ukazuje možnosť ako sa citlivo priblížiť k cudziemu človeku, no v prvom rade predstavujesúčasnú situáciu Rómov v niektorých regiónoch Slovenska.Tento snímok režisérky Daniely Rusnokovej sa v rámci festivalu Jeden svět bude premietať v kategórií Súťaž krátkychforiem a Next generation EU, v malej sále kina Světozor na Václavskom námestí, a to 5. marca 2007 o 18:00a 7. marca 2007 o 22:00.• jch
Helena Noskoválisty 1–210Z histórie a súčasnostiKlubu slovenskejkultúry v PraheVážení čitatelia. V tomto roku sa Klub slovenskej kultúry „dožije“ svojich okrúhlych, tridsiatych narodenín.Je to nezanedbateľná etapa v živote nielen človeka, ale i „neživého“ subjektu, ktorý mal minulosť zaujímavúnielen z pohľadu Slováka žijúceho v Čechách, či priamo v Prahe, kde Klub vznikol a do dnešnýchdní aj pôsobí. Radi by sme vám touto cestou, sériou na seba nadväzujúcich článkov z pod pera predsedníčkyKSK, historičky Heleny Noskovej, priblížili vznik a vývoj tohto občianskeho združenia a nechali vástak nazrieť na mnohé z toho, čo vykonané bolo, prípadne i nebolo, no mohlo byť.Publikácie z Literárneho informačného centraJedným z príkladov veľkej, disperzne osídlenej národnostnejminority v Českej republike sú Slováci. Hoci táto minoritaprakticky navonok nepresadzuje svoje záujmy menšinovéhocharakteru ani na politickej scéne, ani na kultúrnom poli či vovzdelávaní, predsa len sa z času na čas objavia v tlači zmienkyo tom, že potreby českých Slovákov zostávajú nenaplnené. Akésú tieto nenaplnené potreby nie je celkom jasné, keďže spolužitieČechov, Moravanov a Slovákov v českých a moravskýchregiónoch bolo a je bezproblémové. Dôkazom sú aj súčasnémigrácie Slovákov do Čiech, veľký príliv slovenských študentovna české vysoké školy, súznenie minority s majoritou,s miestnou kultúrou i bežnými každodennými podmienkami.České a slovenské inštitúcie poskytujú financie slovenskýmobčianskym združeniam na realizáciu kultúrnych a vzdelávacíchprojektov, ktoré nachádzajú svojich konzumentov.Nie všetko sa však dá realizovať zhora. S ohľadom na príbuznosťjazykov i kultúr, na spoločnú históriu v rámci jednéhoštátu, podstatná časť slovenskej menšiny uplatňujeprávo na prirodzenú asimiláciu. Najmä tí, ktorí prišli do českýchkrajín na základe vlastného rozhodnutia a presídlilinatrvalo. Niektorí migranti i študenti sa vracajú naSlovensko, iní zostávajú v ČR, alebo odchádzajú do ďalšíchkrajín za prácou i za vzdelaním. Podstatnou skutočnosťouje, že aj v týchto spletitých dnes už historických súvislos -tiach, konzumentom slovenskej kultúry v ČR býva nielenslovenská minorita, ale aj majorita, ktorú slovenská kultúrastále oslovuje. A to bez ohľadu na to či je kultúra dovezenázo SR, alebo tá, ktorú vytvorí minorita v českom prostredí.CESTY SLOVENSKEJ LITERATÚRY DRUHOU POLOVICOU 20. STOROČIATak znie podtitul publikácie, ktorú vydalo Literárne informačné centrum v Bratislave, Dejiny slovenskej literatúry III, od hlavného editora ViliamaMarčoka a kolektívu, podieľajúceho sa na tejto knihe. Dejiny sú edičným, chronologickým, veľmi zaujímavým a nevyhnutným pokračovaním Dejín slovenskejliteratúry I a II z dielne popredného slovenského literárneho vedca a teoretika Stanislava Šmatláka a uzatvárajú tak komplexný pohľad na históriua vývoj slovenskej literatúry nielen na území Slovenska, ale i v prostredí krajanskej, exilovej a emigrantskej literatúry. Ide už o druhé, rozšírenévydanie, doplnené o dejiny literárnej vedy a literárnej kritiky, kde sa kolektív renomovaných literárnych kritikov a vedcov snaží v desiatich kapitoláchna 496 stranách tejto knihy vystihnúť všetky prúdy a smery, vyskytujúce sa či ovplyvňujúce dianie v slovenskej literatúre od roku 1945 do roku 2000.Publikácia je určená najmä pedagógom a študentom vysokých škôl, pre ktorých je výrazným zdrojom informácií, no iste osloví každého, kto má záujemo pochopenie celej historickej situácie a miesta literatúry v rámci slovenskej kultúry.
listy 1–211Ku konzumentom slovenskej kultúry postupne pribúdajú ajnárodnostné menšiny a cudzinci v ČR. Záujem nie je všaderovnaký, nie je o všetko a nie je trvalý. Mení sa s dobou,oblasťou i predpokladaným publikom. Slovenský menšinovýprogram musí byť kvalitný, pretože súperí s paralelnýmprogramom majority, ktorý ma širšie možnosti. A keďže ideo príbuzné jazyky i kultúry, i minorita bude voliť ten kvalitnejší.Tak tomu bolo v minulosti a tak tomu je i dnes. Nejdepritom o problém vyplývajúci z národnosti, ale o problémkvality, výberu a pod.Bezproblémovosť súžitia majority a minority v minulostivyplývala zo skutočnosti, že Slováci do roku 1993 nebolinárodnostnou menšinou v spoločnom štáte – Československu.To znamená, že aj na území Českej, v tom čase federatívnej,republiky mali rovnaké práva ako Česi. Bolo alepotrebné naplniť litery zákonov, ktoré umožňovali vytvorenieslovenských vzdelávacích a kultúrnych inštitúcií na českomúzemí. Súčasní proklamátori a organizátori kultúrnycha vzdelávacích potrieb Slovákov v Českej republike môžunamietať, že naplnenie týchto potrieb, ktoré umožňovaliSlovákom v Čechách zákony, nebolo možné uskutočniť vzhľadomna politické pomery pred rokom 1989. Občiansku spoločnosťzničil február 1948, keď moc prevzala KSČ. Donovembra 1989 o založení všetkých inštitúcií, vrátane vzdelávacícha kultúrnych, rozhodoval jej politický aparát. Jehoštruktúry rozhodovali o vzniku a zameraní spolkov, a následnena to kontrolovali ich činnosť. Slováci v straníckom aparáte,vo vládnych inštitúciách v Prahe, potenciálni zakladateliaslovenských organizácií v rámci Národnej fronty si tohoboli vedomí a s ohľadom na 50. roky 20. storočia boli bohatšío skúsenosť so slovenským buržoáznym nacionalizmom. 1)Pražskí Slováci v 50-tych rokoch i v rokoch nasledujúcichnevyhľadávali polohy zdôrazňujúce národnosť, hoci kultúrnea vzdelávacie potreby v materinskom jazyku by boli v prípadezáujmu z ich strany v Čechách naplnené. Boli si vedomínebezpečenstva, ktoré mohli tieto požiadavky vyvolať.Nebola to novodobá obmena čechoslovakizmu – bol todobový internacionalizmus, proklamujúci zbližovanie národova národností, ktorý presadzovala KSČ. Jej politická mocbola dominujúca, zasiahla aj Maticu slovenskú na domácejpôde v Martine. 2) Výnimkou bolo zriadenie slovenskej základnejškoly v Karvinej v roku 1956, pretože záujem rodičova detí bol dostatočný a pretrval. Karvinskú slovenskú školunavštevovali hlavne deti tzv. slovenských náborantov napráce tzv. päťročníc, s ktorých návratom na Slovensko sapočítalo v priebehu ďalších rokov. Preto bolo žiaduce, aby sideti zachovali nielen znalosť slovenčiny, ale aby sa aj v školevyučovalo podľa slovenských osnov.Istým predelom v tejto situácii bol rok 1968 – 1969. Politickámoc protireformného jadra KSČ bola dočasne oslabená a slovenskáčasť republiky usilovala o federáciu. Po rehabilitáciibývalých slovenských politikov v roku 1963, odsúdených za„buržoázny nacionalizmus“, narastali výhrady voči ústavnoprávnemuriešeniu vzťahov Čechov a Slovákov. Počítalo sas výrazným rozvinutím činnosti Slovenskej národnej rady.Pražská jar 1968 a tlak spoločnosti na demokratické premenyvyústil na slovenskej strane v požiadavku federácie, ktorá sanakoniec uskutočnila, avšak bez demokratizácie spoločnosti.Okupácia Československa 21. augusta 1968 znovu nastolilapolitickú moc KSČ.■Pokračovanie v budúcom čísle.Autorka je historičkaFoto archív KSK1) Svoju úlohu zohrávalo aj postavenie SNR a ďalších slovenských národných orgánovna Slovensku, ktoré ovplyvňovalo aj jednanie Slovákov v Prahe. PostavenieSNR v rokoch 1948 –1967 rozoberá Michal ŠTEFANSKY’v publikácii PEKNÍK, M.a kolektív: Pohľady na slovenskú politiku Bratislava, SAV 200, s. 449 – 458.2) Tamtiež, s. 457SLOVNÍK LITERÁRNEJ TEÓRIE A-ŽĎalšou hodnotnou publikáciou z produkcie Literárneho informačného centra Bratislava je Slovník literárnej teórie od slovenského spisovateľa, esejistua literárneho historika Petra Valčeka, majúceho za sebou už i nejednu teoretickú prácu z oblasti literatúry. Na 351 stranách sa tu v abecednomporadí stretneme so základnou terminológiou modernej literárnej teórie, zodpovedajúcej dnešným nárokom na štúdium a rozvoju literárnej náuky.Slovník kladie dôraz na oblasti staršej i novšej teórie, ktoré rozšírili, alebo rozširujú priestor klasickej literárnej vedy, ako je semiotika, sémantika,psychosémantika, atď. a je skutočne bohatým zdrojom výrazov vyskytujúcich sa na poli literatúry i preto, že sa venuje teóriám, ktoré sa do roku 1990na Slovensku z ideologických dôvodov nemohli uplatňovať.Iste, nájdu sa výrazy, ktoré sme tu nenašli, no je vôbec možné vytvoriť akýkoľvek slovník stopercentne kompletný?• jch
Olga Vlčkoválisty 1–212Přehlídkaslovenského divadlav PrazeNa konci ledna se v divadle Rokoko konal malý festival slovenského divadla, pořádaný Městskými divadlypražskými ve spolupráci se Slovenským institutem. Představily se na něm nakonec tři inscenace dvoudivadel. Bratislavské Divadelní sdružení Nevyliečitelní svéráznou interpretací Strindbergova dramatua nitranské Divadlo Andreja Bagara historickou freskou Verejný nepriateľ a mladou moderní inscenacíTvar vecí. Ředitel Městských divadel pražských, režisér Ondřej Zajíc, tuto přehlídku spřízněných slovenskýchscén zahájil příslibem do budoucna, kdy by chtěl vzájemný kontakt mezi oběma divadelními kulturamidále prohlubovat a zařadit se tak k ostatním větším festivalům slovenského divadla v Praze.Všem navštíveným inscenacímbyla společná jistá provinčnostprostředí, v níž vyniklo originálnízobrazení mužských postav. HřeSlečna Julie pak naprosto dominujesluha Jean v podání robustníhoMartina Mňahončáka namísto tajuplnépanské dcerky. Adam, hlavnípostava ze hry Tvar vecí, není obětímanipulace svojí přítelkyněsochařky Evelyn. Naopak, když sez něj podaří Evelyn udělat atraktivníhomladíka (Peter Oszlík), začnese jí jejich vztah vymykat z rukou.Historicky pravdivá postava berlínskéhokupce Martina Kohlhaase, vedoucí v 16. století sporse saským pánem Guntherem von Zaschwitzem, je stylizovánajako typický slovenský, nakonec i osamělý zbojník (MilanOndrík) bojující proti sociálnímu bezpráví.Zapomeňte na JuliiStrindbergova hra Slečna Julie jako nemilosrdná analýzamotivů jednání rozdílných pohlaví se pokládá za manifestseverského naturalismu. Režisér Michal Spišák však děj upravil,odstranil z něj hlubinné motivy Juliina charakteru a zjednodušilho na obyčejný boj o moc mezi mladým sluhou a dceroujeho pána. Vše se má odehrávat během magické svatojánskénoci, v inscenaci z ní ale zbyla jen venkovská tancovačka,kterou panská slečinka stráví ve společnosti otcova poskokaJeana. Julie (Lenka Barilíková) postrádá vnitřní nevyrovnanost,perverzní pudy zděděné po mrtvé matce a démonickérysy. Její jedinou starostí maloměšťácky zůstává, aby ji se sluhounikdo neviděl, aby se nedostala do řečí. Jean jako místníDon Juan vycítí Juliinu náklonnost, a proto se neváhá vetřít dopanské přízně, přestože své nadřízené plně respektuje.Malá inventúra 07 (odporúčame očiam vašim)Posledný februárový týždeň sa na pódiách piatich pražských divadiel bude konať už piaty ročník festivalu Malá inventúra 2007.Pod heslom Loňská divadelní líheň sa predstavia najzaujímavejšie autorské projekty premiérované v roku 2006 z oblasti fyzického,tanečného, vizuálneho, interaktívneho, nonverbálneho a cross-over divadla. Záujemcovia tak budú mať možnosť počas šiestichdní (20. až 25. februára 2007) uvidieť inscenácie, ktoré im v priebehu minulého roku unikli, prípadne boli uvedené v inýchregiónoch Českej republiky.Festival je výnimočný už takmer samozrejmou spoluprácou slovenských a českých divadiel alebo divadelných osobností, pohybujúcichsa na týchto scénach. Medzi českými divadelnými projektmi teda bude možno uzrieť i slovensko-české divadlo Farmav jeskyni, ocenené napríklad cenou Alfréda Radoka, ktorému sme sa už v jednom z posledných vydaní časopisu Listy venovali, ďalej spoločný projekt THeatr ludemOstrava a Spišského divadla pod názvom Rozprávka, pohádka, bajka, mese, čo je one-man show štyroch spolupracujúcich autoriek zo štyroch krajín Višegradskej štvorkya v neposlednom rade surrealistickú drámu Nevinní od režisérskej dvojice Saša Salmela a Marek Godovič, prezentovanú v experimentálnom priestore NOD.
listy 1–213zkušená umělkyně šla už od začátku tvrdě za svým. Evelynmladé Kristíny Turjanové si prostě chce ze svého zpočátkunejistého přítele udělat sebejistého mladého muže. Adam jiale neváhá po svém sebezdokonalení podvést s kamarádkou.V momentě, kdy mu dívka podlehne, ji začne, protože si jevědom jejího „třídního“ ponížení, ovládat. Po pánově návratuse svůdce opět promění v sluhu a Julie se mstí – podříznemilenci krk, zatímco v originále rozervaně umírá ona.Mužské tvaryPopulární hru Tvar vecí, kritizující povrchnost manipulaces druhými lidmi, napsal americký dramatik a osobnost nezávisléhofilmu Neil LaBute a na Slovensku ji nastudoval režisérskýtandem Maja Hriešik a Roman Olekšák. Inscenátořicynické vyznění hry zjemnili banální pygmalionskou lovestory. Oním neotesaným materiálem je nesmělý a nemožněoblečený mladík Adam a oním „profesorem Higginsem“,který mu upraví vizáž, studentka sochařství Evelyn. Ta sicejako umělkyně svůj vztah a Adamovu proměnu v něm použijea trochu zneužije pro potřeby diplomové práce, ale etickýmiotázkami se tato inscenace příliš nezabývá, spíš popisuje životmladých lidí na maloměstě. Pražská verze hry k tématu přistupovalas mnohem větším odstupem a sarkasmem. Celá seodehrávala v jakémsi depositáři galerie, na scéně stály neotevřenébedny, pravděpodobně s uměleckými díly a Evelynhrála o generaci starší herečka Vanda Hybnerová. Ta si cobyJánošík v NěmeckuNejvýrazněji z dovezených inscenací, navzdory mnoha výhradámk scénografii (na scéně, na níž visí dvě zvířecí kůže, se promítámeotarem!?), zapůsobila nitranská inscenace Verejnýnepriateľ, jež je maďarskou dramatizací Kleistovy novelyMichael Kohlhaas o kupcově sporu s tehdejšími pany a korespondenceMartina Luthera. Záminkou konfliktu se stala krádeždvou koní (Martin Nahálka, Renáta Ryníková), ale spor nemámateriální podstatu, nýbrž jde o boj pro abstraktní spravedlnost.Tato hodnota zůstává pro kupce Michaela Kohlhaase(v podání Milana Ondríka) natolikpodstatná, že kvůli ní obětuje lásku,vlastní děti i sám sebe. Onen fanatismuspro pravdu v sobě nese problematickoumorální otázku: zda lze promyšlenku všechno zničit. Stejně jakobláznivá Katynka z Heilbronnu trvánesmiřitelný kupec na svém přesvědčení,ale pohádkového konce sena rozdíl od mladé dívky nedočká.Michael přesto věřil v obecnou platnostpráva, nefunkční společenskéuspořádání by přece nemělo smysl,a tak se během boje za spravedlnostocitá v naprosté izolaci. Kohlhaasovi čistě morální postoje totižvyústí v jeho vlastní asociálnost, stává se vyvrhelem postavenýmmimo zákon, za nějž po celou dobu bojoval. ■Autorka je divadelní recenzentkaFoto archivNeil LaBute: Tvar vecí. Štúdio DAB Nitra. Režie: Maja Hriešika Roman Olekšák. Hrají: Kristína Turjanová, Peter Oszlík,Ľudmila Trenklerová, Juraj Hrčka.August Strindberg: Slečna Júlia. Divadelné združenieNevyliečiteľní, Bratislava. Režie: Michal Spišák. Hrají: LenkaBarilíková, Lucia Jašková, Martin Mňahončák.István Tasnádi: Verejný nepriateľ, dle novely Heinrich vonKleist: Michael Kohlhaas. Štúdio DAB. Režie: Ondrej Spišák.Scéna: Tomáš Žižka. Kostýmy: Katarína Holková. Hrají: MilanOndrík, Martin Nahálka, Renáta Rybníková, ĽudmilaTrenklerová, Marcel Ochránek, Dušan Lenci, Ondrej Rimko,Vladimír Bartoň, Juraj Hrčka, Martin Fratrič.Toto všetko a ešte oveľaviac sa bude odohrávaťod utorka do nedelev divadlách a priestorochAlfred ve dvoře,Experimentální prostor Roxy/NoD, divadlo Nablízko, Divadlo Archa a Divadlo DuncanCentre.Iste bude stáť za to prísť sa pozrieť aspoň na niektoré zo súčasných inscenácií liahnucichsa v autorských dielňach českých a slovenských divadelníkov!• jch
Jozef Gáfriklisty 1–214I v Kolíne nad Rýnom znie slovenčinaKytice môžu byť rôzne. I tie, čo si natrháte pri návštevách neznámych miest. V tomto prípade do nej bezpodmienečnepatrí jemná a neopakovateľná vôňa pravej kolínskej, obrysy slávneho dómu s vežami siahajúcimiaž do neba, dôstojne tečúci Rýn, neuveriteľne verní priaznivci domáceho futbalového mužstvaFC Köln i pestrofarebné bláznovstvo v čase februárového karnevalu. To všetko zapité charakteristickýmmiestnym pivom je Kolín nad Rýnom. Po Berlíne, Hamburgu a Mníchove štvrté miliónové mesto u našichzápadných susedov. I v ňom znie slovenčina.Kto nevidel, neuverí. Pestrofarebnému karnevalu so všetkým,čo k nemu patrí, sa dokážu oddať nielen temperamentní obyvateliabrazílskeho Ria či talianskych Benátok, ale aj navonokchladní a rezervovaní Nemci. Hoci sa bujarou fašiangovou oslavoupýšia viaceré mestá v tejto krajine, márna sláva, za ústrednúkarnevalovú metropolu sa považuje len jedno z nich, Kolín nadRýnom. Takmer súvislá oslava trvá celý jeden februárový týždeň.Ak by ste tu náhodou v tomto čase chceli pracovať či uzavrieťnejaký obchod, lepšie je mesto obísť. Naopak, ak sa hodláteponoriť do všeobecného pouličného veselia, je vhodné prísťpráve vtedy.Predobraz všetkých kolóniíChrista Vissersová z istej miestnej vzdelávacej agentúry síce bývav Bonne (ktorý je od Kolína na dohodeniekameňom – medzi oboma mestamipremáva električka), ale tvrdí, že Bonn jepríliš upätý, aby si tam ľudia vychutnalikarnevalové dianie. Prichádzajú preto doKolína, predovšetkým na známy Ružovýpondelok, kedy po ustálenej sedemkilometrovejtrase tradične tiahne mestommnohotisícový sprievod karnevalovýchnadšencov. Trvá dobré tri hodinya desaťtisíce divákov nešetria obdivomnad krásou pochodujúcich krojovanýchskupín, rôznych kapiel a alegorickýchvozov. Rušný týždeň sa končí vždy v stredu,keď karnevaloví aktéri upália slamenúbábku v životnej veľkosti.Miestne pivo –„Kölsch“ – tečie počas slávnosti prúdom, no akmáte radi víno, ani to vás nesklame. Rýnske je predsa pojmoma piť ho v meste na Rýne, to sa pekne rýmuje.Osobitne chutí po výdatnej prechádzke historickým centrom.Pred priečelím kolínskeho dómu z XIII. storočia treba poriadneEurópske hlavné mesto kultúry 2013Keď je v meste karneval, všetko je farebnejšie– i nákupné pasáže v podzemíčasopis Listy na cestáchzakloniť hlavu, ak len chcete dovidieť na samé špičky chrámovýchveží. Severná je o niečo vyššia a so 157 metrami výšky bola práveona dlhé stáročia najvyššou stavbou sveta. Touto skutočnosťousa Kolínčania nikdy nezabudnú popýšiť, najmä ak „svoj“ chrámporovnávajú s podobnými sakrálnymi stavbami v Amiens čiŠtrasburgu. Jeho rozľahlé priestory pri omšiach poľahky pojmúi dvadsať tisíc veriacich. Stavebné náklady v dnešných cenáchodborníci prerátali na astronomických desať miliárd eúr – tedazaokrúhlene na takmer 300 miliárd Kč.Hneď vedľa dómu sa nachádza iná často navštevovaná kolínskapamiatka, pri ktorej bledne aj sedem storočí, ktorými sa pýšidóm. Je ňou Rímsko-germánske múzeum, postavené na základochvily z antických čias, keď mesto bolo prakticky najsevernejšoučasťou Rímskej ríše. Po latinsky sa volalo Colonia a tentonázov sa potom stal predobrazom všetkýchostatných „kolónií“, ktoré v neskoršíchepochách vznikali po celom šíromsvete. Múzeum uchováva množstvo cennýchpamiatok, neraz starých i dvetisícrokov, takže ak sa nedosta<strong>net</strong>e do Ríma,vedomosti o Rímskej ríši si môžete pokojnedoplniť i tu. Átrium spomínanej mestskejvily bohatého Rimana sa zachovalov pôvodnej podobe, čas si na ňom vylámalzuby.V blízkosti múzea je Galéria Ludwigs obrazmi svetového a nemeckéhomoderného výtvarného umenia.Návštevník ocení originály Picassa, svetoznámychsurrealistov S. Dalího, Maxa Ernsta, rodáka z neďalekéhoBrühlu, G. de Chirica, R. Magritta, obrazy predstaviteľovskupiny Modrý jazdec (Blauer Reiter) a mnoho iných diel. Akmáte chuť na stredoveké maľby, sochárske umenie a chcete vi dieťaj vzácne diela kolínskej maliarskej školy, zájdite do neďalekejgalérie Wallraf-Richartz-Museum.Ministerstvo kultúry Slovenskej republiky na konci januára vyhlásilo výzvu na predkladanie prihlášok slovenských miest do súťaže o titul Európske hlavnémesto kultúry 2013.Víťaz sa tak v roku 2013 stane spolu s jedným francúzskym mestom európskym mestom kultúry. MK SR preto pripravilo na piatok 2. februára informačnýdeň, počas ktorého sa záujemcovia o titul dozvedia podrobnosti o súťaži.Kandidujúce mestá musia predložiť svoj profil v 20 exemplároch v slovenskom a v anglickom jazyku do 16. novembra 2007. Známe sú už prihlášky viacerýchmiest Slovenska, napríklad Nitra a Košice.Výber Európskeho hlavného mesta kultúry sa uskutoční v dvoch kolách. Z kandidujúcich miest vyberie komisia zložená zo šiestich slovenských a siedmicheurópskych expertov postupujúce mestá. Tie, ktoré sa dostanú do užšieho výberu, budú písomne vyzvané, aby predstavili svoj doplnený kandidátsky profilv termíne, ktorý im bude vopred oznámený. Po vyhodnotení výberovej komisie navrhne Slovenská republika jedno mesto na titul Európskeho hlavného mesta kultúry a oficiálneoznámi túto nomináciu európskym inštitúciám najneskôr do 31. decembra 2008.
listy 1–215Most Hohenzollernovcov nad riekou Rýn - denne po ňom prejde asi1200 vlakových spojovSlovenčina na univerziteMojím dobrovoľným sprievodcom po múzeu bol profesor JurajGlovňa, ktorý pôsobí ako pedagóg na kolínskej univerzite už štvrtýrok. Kolínska univerzita patrí medzi najstaršie v Európe, bolazaložená už v roku 1388. Je pomenovaná po nemeckom filozofovi,teológovi a prírodovedcovi Albertovi Veľkom, učiteľovi ešteznámejšieho Tomáša Akvinského. Albertus Magnus bol v Kolínev 13. storočí lektorom v Generálnom semináridominikánov. Dnes patrí kolínska univerzitamedzi najväčšie v Nemecku. Profesor Glovňa jelektorom slovenského jazyka a literatúryv Slovanskom inštitúte, predtým pôsobil akolektor našej materčiny v Berlíne, neskôr voViedni. Ak človek dobre počíta, slovenčinuv zahraničí učí už úctyhodných dvanásť rokov.Ako sám hovorí, jeho prácou však zďaleka nie jelen výučba a popularizácia jazyka – predovšetkýmrobí všetko pre to, aby cez jazyk popularizovalnárod, ktorý ním hovorí, i krajinu, kdetento národ žije. Aj v tomto školskom rokupedagogicky vedie niekoľko desiatok študentov.Sú to prevažne študenti z nemeckých a zo slovensko-nemeckýchrodín, no i poslucháčiz iných krajín (Luxembursko, Holandsko, inéslovanské krajiny). Všetko záujemcovia o slavistiku,ktorí si kombinujú slovenský jazyk s inýmijazykmi či rôznymi odbormi. Keďže slovenčinasa v istom zmysle nachádza v lingvistickom centre slovanskýchjazykov, prednášky a semináre z nej tvoria významnú súčasť štúdiaslavistiky. V Nemecku sa slovenský jazyk vyučuje len v Rezne,Kolíne a Berlíne. Ako odbor ho možno študovať iba v Berlíne a tuv Kolíne, a to ako takzvaný vedľajší nediplomový predmet. Štúdiumsa končí titulom magister. Domovským pracoviskom profesoraGlovňu je inak Univerzita Konštantína Filozofa v Nitre. Napriekodlúčeniu od rodiny si už na Kolín nad Rýnom zvykol a zaraďujesa medzi tunajších zanietených lokálpatriotov.Dva symboly na jednej snímke– dóm a číslo 4711, značkavoňavej kolínskej vodyRímsko-germánske múzeum v celej svojej nobleseHneď aj dopĺňa, že začiatok rímskych dejín, ktoré sú obsiahnutéaj v názve Kolín, je písomne zachytený v skratke CCAA (ColoniaClaudia Ara Agrippinensium). Neter rímskeho cisára ClaudiaAgrippa založila vo svojom rodisku na Rýne roku 50 po Kristovi„kolóniu“, sídlo pre veteránov rímskych légií. Mesto sa stalov 4. storočí sídlom biskupstva, neskôr arcibiskupstva. Presláviloho dvanásť vzácnych románskych kostolov, alenajmä svetoznámy dóm s relikviami Troch kráľov,ktoré nechal dopraviť do Kolína v 12. storočíFridrich I., zvaný Barbarossa. Dnes sú uloženév slávnej schránke zo zlata, tzv. relikviári.Základ pomenovania mesta Kolín je pojmom ajv kozmetike. Stačí pár kvapiek kolínskej a užvám bude kytica dojmov z tohto mesta voňaťcelkom inak. Tradícia jej výroby tu preukázateľnevznikla roku 1695, teda v období, ktoré nedostatokhygieny rado maskovalo vôňou parfumov.Aqua mirabilis, zázračná voda, sa jejhovorilo kedysi. V najlepších časoch výrobykolínskej, zhruba pred dvesto rokmi, radnicaevidovala až šesťdesiatštyri výrobcov. Niektoréznačky prežili i do dnešného dňa; zrejme najslávnejšouje značka Nr. 4711. Vznikla podľačísla domu, v ktorom sa vyrábala, JohannBaptist Maria Farina môže byť na onom svetespokojný, že dal základ tradícii takého chýrnehovýrobku. Vhodnejší suvenír si z toho mesta neodnesiete. Ak stevšak prepadli droge zvanej čokoláda, navštívte priamo na brehuRýna Múzeum čokolády a vo foyeri múzea si vyberte z neprebernejponuky tejto sladkej pochúťky.Pravdaže, platí to len vtedy, ak za suveníry nepovažujete aj spomienkyna priateľské stretnutia a nezabudnuteľné dojmy. ■Autor je novinárFoto autorHodnotiť sa bude európsky rozmer navrhovaných projektov, podpora udržateľného rozvoja mesta ako aj jeho pozdvihnutie na medzinárodnúúroveň či podpora rozvoja turistického ruchu. Projekt víťazného mesta získa podporu zo štátneho rozpočtu aj z prostriedkovEurópskej únie. Musí však rátať aj s vlastnými zdrojmi a sponzormi. Ministerstvo kultúry navrhuje vyčleniť z verejných zdrojov 25 až40 miliónov eur na operačné náklady a 120 miliónov na náklady na infraštruktúru na roky 2009 – 2013.Myšlienka podujatia Európske hlavné mesto kultúry vznikla v roku 1985. Ide o najrozsiahlejšie a najpopulárnejšie kultúrne podujatieorganizované na úrovni Európskej únie. Od roku 2009 budú volené dve mestá – jedno z pôvodných krajín únie a jedno z nového členskéhoštátu.• jch
Dana Benešová-Trčkoválisty 1–216Svěží výhled oknemK výstavě Rudolfa Moška: Za vrchom vrch, konané v Galerii kritiků, Palác Adria, Jungmannova 31, Praha1, od 16. 1. do 14. 2. 2007Slovenský malíř Rudolf Moško ve své retrospektivě „Zavrchom vrch“ představil rozsáhlou sérii sugestivních krajina zátiší, sestavenou ze zápůjček různých galerií, ze soukromýchsbírek, no některé z nich byli i z umělcova ateliéru.Výstavu k životnímu jubileu (osmdesátku by autorovi nikdoz přítomných na vernisáži jistě nehádal) uspořádala ve spoluprácis pražskou Galerií kritiků, Galéria M. A. Bazovskéhoz Trenčína. Zásluhou kurátorky expozice PhDr. DanicyLoviškové, teoretičky umění Dr. Vlasty Čihákové-Noshiro,galeristky JUDr. Miroslavy Otčenáškové a řady sponzorů,jsme se mohli potěšit výrazným, převážně modro - zelenýmkoloritem obrazů a vnímat nadčasovou geometrii krajinystředního Pováží, s níž je Rudolf Moško bytostně spjatý.Jednotné ladění modrých a zelených tónů v některých případechodvážně doplňují kontrastní plochy červené, žluté a oranžovébarvy, které přírodní scenérii dodávají ještě více vitality.Redukce krajinyHojně navštívené zahájení výstavy obohatila svým detailnímpohledem na Moškovu tvorbu kurátorka PhDr. DanicaLovišková: „Po úvodných dotykoch s tvorbou vynikajúcich slovenskýchmaliarov Miloša Alexandra Bazovského a ĽudovítaFullu sa v šesťdesiatych rokoch jeho tvorba vyhranila do veľmizaujímavých pôdob. Podobne ako pre ďalších výtvarníkov sa ajpre Rudolfa Moška stali dôležitým východiskom kubisticképrincípy, rozkladajúce i redukujúce realitu na základné tvarya prvky… Krajina v Moškovom poňatí je až asketicky jednoduchá,no súčasne senzuálna, nežná vo svojich ladných krivkách,ale i drsná v obnažujúcej nahote, zbavenej prikrášľujúcichdetailov...“ Akademický malíř Rudolf Moško pochází z Dobreju Trenčína a od svých třiadvaceti let žije a tvoří v Trenčíně, kdese na jaře loňského roku uskutečnila slovenská verze retrospektivy,spojená s oslavami osmdesátin. Zástupy gratulantůnebraly konce, pan Moško je na Slovensku pro své uměleckéi lidské kvality značně oblíbený. Jeho tvorba je zastoupená vevýznamných slovenských galeriích a v soukromých sbírkáchdoma i v zahraničí. Vystavoval v Polsku, Německu, Rusku,Maďarsku, na Kubě,ve Francii... Kroměmalby se věnujekamenné mozaice,keramice i architektonickýmrealizacím.Leitmotiv pražskévýstavy – „Zavrchom vrch“v sobě obsahovalnadějné poselstvío tom, že za každýmkopcem se skrýváněco dalšího. Pokaždé nás čeká ještě cosi neobjeveného,dosud neznámého, pro co stojí za to těmi pahorkatinamia vrchovinami jít.■Autorka je pedagog a kurátorFoto autorka
Ján Chovaneclisty 1–217zo SlovenskaHistorkyV poradí tretia kniha z pera rodáka zo Spišskej Novej Vsi Milana Čarňanského s názvom Praskanie drevaje vďaka vydavateľstvu Spolok slovenských spisovateľov na svete. Odozvy na ňu sú prevažne pozitívne,o čom svedčí i zadná strana obálky tohto súboru poviedok. Otázkou samozrejme ako vždy je, čím si autoruznanie zaslúžil?Vtomto prípade je recept výstavby poviedky na prvýpohľad zrejmý a vzorec jednoduchý – dej sa začína, daloby sa povedať banálnou, takmer každodennou situáciou,s ktorou sa môže pri čítanístotožňovať skutočne veľačitateľov. Po jednoduchomvykreslení charakteru poviedky,nasleduje – väčšinou zapolovicou textu – bod zlomucelého príbehu, alebo skôrmoment relatívne silného prekvapenia,teda uda losť naozajneočakávaná. La peného zlodejasi začnú v chlieve chovaťako domáce prasa, z tela jednejženy sa tvorí ďalšie...to, žeduch každú noc sexuálneobťažuje spanilú dievčinu,znie už banálnejšie. A právev tomto, po celý čas nezmenenom„vrchole“, spočíva najsilnejšíbod autorovej gradáciepríbehu. Nakoniec dôjdespravidla k ešte jednému, nonie už takému silnémumomentu a rozprávanie sauzatvára.Čarňanský má ako spisovateľveľmi rád rýdzo slovensképrostredie, predovšetkýmdediny a potreba vyjsť za hranicesvojho bežne popisovanéhoúzemia nie je natoľkonutkavá, aby to urobil, čo jesamozrejme v poriadku. Jebystrým pozorovateľom a svoje skúsenosti „z ľudu“ zúročujetakmer všade. V poviedkach neraz používa samozvanédedinské súdy či súdy jedinca, ktoré berú spravodlivosť dovlastných rúk, čím autor prekvapil a vnukol takpovediac ažfilmovú atmosféru. Jeho prvotným zámerom ale nie je čitateľapoúčať. Pôsobí skôr dojmom, že chce publikum pobaviť,odviesť pozornosť, no pritom zostať v kontexte. Pri vykresľovaníje nenáročný na seba i na čitateľa.Poviedky v Praskaní dreva,(Príbeh o zvykoch, Bosorka,Žena s hrnčekmi, Drevenánoha, Zlodej, Sexuálna lúpež,Paganini na slobode, Hand -rová bábika, Poľovníci, Druhážena, Praskanie dreva, Koľajev snehu, Skazený svet) predstavujúakúsi nepravidelnúkvalitatívnu sínusoidu lietajúcuv relatívne širokom rozsahu.Pohladením na duši je prváz poviedok v poradí, nesúcanázov Príbeh o zvykoch. Skvelýnápad, vskutku vypracovanábizarnosť, vysoko dôveryhodný,pocit akoby hlavný hrdinažil v podivnom sne. Možnoi preto, že sa zdá byť najkvalitnejšou,urobili z nej vlajkovúloď. O ostatných textochv publikácii Praskanie dreva sauž predošlé povedať nedáa najhoršie na tom je poviedkaKoľaje v snehu, ktorá budídojem, že je mimo rámcaobsahu knihy a medzi ostatnébola prijatá iba do počtu.Na druhej strane, texty sačítajú rýchlo, nie sú komplikovanéani zbytočne dlhé. Knihaje teda vhodná napríklad nacesty či na čítanie v električke, pokojne i „na stojáka“. ■Autor je publicistaFoto archívKornel Földvári oslavujeDňa 13. februára 2007 sa Kornel Földvári, významný slovenský publicista, výrazná osobnosť slovenského kultúrneho života a autor viacerých kníh, dožil75 rokov svojho viac ako zaujímavého života. Jeho priatelia – skupina spisovateľov a karikaturistov mu pri tejto príležitosti pripravila prekvapenie voforme výstavy, prezentujúcej ich pohľad, postoje a pocity na život „najpopulárnejšieho neznámeho autora“, ako je často Kornel Földvári označovaný(zásluhou časopisu RAK), vďaka svojmu systému pseudonymov používaných už od svojich autorských začiatkov.Výstava bude otvorená 19. febrára 2007 v kaviarni Múzeum, Slovenského národného múzea v Bratislave, na Múzejnej ulici. Tam sa taktiež uskutočnili krst knihy KORNEL FŐLDVÁRI a jeho 75 ročný KULTÚRNY ŽIVOT. Výstava je verejnosti sprístupnená od 20. februára 2007 a potrvá do 10. apríla 2007.Klub slovenskej kultúry a redakcia časopisu LISTY Slovákov a Čechov, ktorí chcú o sebe vedieť, sa pripája ku gratulantom a praje oslávencovi všetkonajlepšie!• jch
NÁBOŽENSTVOKalvín a Luther(dokončenie)VeronikaCivinováPorovnanie Kalvínovhoa Lutherovho odkazu,alebo trocha teológiea myšlienkového zakotveniaProtestantizmus sa dá všeobecne(a tým aj do značnej miery zjednodušene)rozdeliť do niekoľkých smerovna základe toho, z akých východísk sahistoricky vyvíjali.Prvým, pokiaľ opomenieme prvúvlnu reformácie, akou boli husiti, je určite„luteranizmus“ (luteránstvo, luterstvo).Vychádza, ako názov napovedá,z učenia Martina Luthera a jeho nasledovníkov.Cirkev, prípadne cirkvi, ktoréna tomto základe vznikli, majú zvyčajnevo svojom názve jeho meno, nemusí tobyť však pravidlom. Práve na Slovenskusa napríklad stretneme s luteránskoucirkvou, ktorá sa volá „Evanjelickácirkev augsburského vyznania naSlovensku“. Viditeľný odkaz na augsburskévyznanie (Confessio Augustanar. 1530), ktoré spája všetky luteránskecirkvi, vznikol spísaním Knihy svornostiPhillipom Melanchtonom. Väčšina luteránskychcirkví, ktoré sú na sebe nezávisléčo do organizácie, sú združenéInteriér katolíckeho kostola v sliezskychAlbrechticiachpod „Svetovým luteránskym zväzom“,ktorý má svoje sídlo v Ženeve.Druhým smerom je „kalvinizmus“,vychádzajúci zasa z učenia Jána Kalvína(Jean Cauvin). Kalvinizmus (kalvíni,helvetizmus, prípadne aj reformovanácirkev – to skôr ale v českej terminológii),je kompromisom medzi názormiZwingliho a Kalvína. Jednotlivé cirkvisa združujú pod „Svetový zväz reformovanýchcirkví“. Helvetizmus tu tiežvychádza z názvu vyznania, ktoré jekalvínmi všeobecne uznávané – „Helvétskevyznanie viery“ (ConfessioHelvetica – Confessio Helvetica priorr. 1536 a Confessio Helvetica posteriorr. 1566).Tretím okruhom, ktorý stojí trocha naokraji, je anglická reformácia. Budemesa jej venovať niekedy inokedy.Niekoľko poznámokk protestantskej kritikekatolíckej cirkviVolanie po reformeZákladné prvky, ktoré sú pre obidvareformačné smery totožné, vychádzajúpredovšetkým z kritiky dobového „stavu“katolíckej cirkvi. V dobe pôsobeniareformátorov eskalovali dlhodobo saprejavujúce problémy katolíckej cirkvi.V stručnosti sa môžeme pozrieť na niekoľkonajvýraznejších. Významným prvkombola pápežská schizma, ktorá určiterozkolísala vieru do jednoty a stálosti„božej cirkvi“. Renesančné pápežstvopotom síce svojou významnou podporouvšetkých veľkolepých a veľkorysýchkultúrnych projektov obnovilo „lesk katolicizmu“,ale na druhej strane značnefi nančne vyčerpávalo obyvateľstvo.Súčasne tak výrazne poukazovalo napriepastné rozdiely medzi chudobnýmľudom a bohatstvom cirkvi. Aj pretomali reformačné hnutia obrovskú podporumedzi chudobným obyvateľstvom.Stále sa zvyšujúca previazanosť medzicirkevnými hodnostármi a politickoumocou, vyplývajúca z nepotizmu (využívaniapostavenia k obsadzovaniu úradovna základe príbuzenských vzťahov),diskreditovalo celú cirkev.Luther a jeho nasledovníciCirkev podľa augsburského vyznania je„zhromaždenie veriacich, v ktorom sačisto zvestuje evanjelium a riadne vysluhujúsviatosti“. Sviatosti, ktoré luterániuznávajú, sú vlastne iba dve. Jednouje eucharistia a krst. Táto redukcia jezdôvodnená tým, že iba tieto dve sviatostiboli ustanovené priamo Ježišom.Eucharistia je ale chápaná inak, akotomu bolo v rámci katolíckej dogmatiky.V rámci katolíckej náuky sa pri „večeriPána“ tajomne mení chlieb a víno na teloa krv Krista. Filozofi cko-teologickým jazykompovedané; substancia (podstata)živlov (chleba a vína) sa mení bez toho,že by sa zmenili akcidenty (teda to, akoich vnímame našimi zmyslami). Chlieba víno po premene, zjednodušene povedané,chutí, vyzerá a aj vôňa je takáistá, ale pre veriacich sa stáva reálne„telom a krvou Krista“, pričom podstatachleba a vína sa stráca. Tento konceptbol uznávaný od Tomáša Akvinského.Luteráni tento koncept však odmietlia „transubstanciáciu“, ako sa tento aktnazýva, preformulovali na tzv. „konsubstanciáciu“.Alebo presnejšie povedanépriklonili sa k chápaniu, ktoré bolo do13. st. tiež možné. „Konsubstančný“koncept tiež popisuje premenu chlebaa vína na „telo a krv Krista“, ale pritomsi zachováva aj podstatu chleba a vína.Celá otázka sa nám môže zdať prílišvzdialená a ako hranie so slovami, alevo svojej dobe bola veľmi „podstatná“.Do istej miery sa síce stále týkala hlavnefi lozofi cky rozmýšľajúcich kresťanov,ale súčasne išlo o otázky základnýchdogiem, ktoré boli formulované, abypomáhali udržať integritu kresťanskejzvesti a jednotu cirkvi. Ako uvidíme neskoršie,aj Kalvín sa k ponímaniu eucharistietiež vyjadril a od katolíckej náukysa odklonil ešte ďalej.U luteránov nebola zrušená ordináciana kňaza, ale nemá povahu sviatosti.Hlavnou úlohou pre kňazské povolanieje vysluhovanie sviatostí, a predovšetkýmkázanie a výklady biblie. Kňaz anibiskup však nie je zaviazaný celibátom.Bohoslužba ako taká bola tiež značnepozmenená. Vždy je konaná v národnýchjazykoch, aby bola zrozumiteľná16Listy4 2012
listy 1–219Kuriozitou sporu je práve rozdiel kurzu eura, keďže ide o dvaslovenské subjekty. Túto situáciu vyvolala nutnosť prevoducelého rozpočtu stavby na novú európsku menu, pretožeinak by celý projekt nemohol čerpať dotácie z Európskej únie.Ešte kurióznejšia je skutočnosť, že oba subjekty sporu savzdali výhody „domáceho“ ihriska a podľa informácií zo slovenskejtlače ich spor o pár týždňov rozhodne Obchodnýsúd pri Medzinárodnej obchodnej komore v Paríži.Ak by sa to niekomu zdalo málo, doslova „vo vzduchu“ jeďalší zaujímavý potencionálny súdny proces. Tentoraz byaktérmi mali byť Slovenské aerolínie a spoločnosť AustriaAirlines. Problém krachujúcej slovenskej leteckej spoločnostipatrí medzi neblahé dedičstvá predchádzajúcich vlád.Neoficiálne kolujú zvesti, že rakúska firma poskytla slovenskejspoločnosti garancie na úvery, ktoré mali pokryť jejzáväzky, bez podrobnejšej špecifikácie. Keďže sa ukázalo, žerozsah záväzkov bol podstatne väčší ako sa predpokladalo,rakúsky partner chce od vlády, ktorej Slovenské aerolíniepatria, tento rozdiel doplatiť. Ak vláda na jeho požiadavkynepristúpi, môžeme očakávať ďalší súdny proces tentorazs medzinárodnou účasťou.Ako vidieť, na Slovensku sudcom, vyšetrovateľom, obhajcom,prokurátorom, ba ani ostatným advokátom nezamestnanosťskutočne nehrozí.■Autor je publicistaKresba Jan Tomaschoffa technické pamiatky okolia, Rezerváciu ľudovej architektúry Vlkolínec (všetky zapísané v roku1993), a o Historické jadro mesta Bardejov a židovské suburbium (2000). V zozname figuruje ajjedna slovenská lokalita prírodného dedičstva, Jaskyne Slovenského krasu a Aggtelekského krasu(zapísané spolu s Maďarskom v roku 1995), s rozšírením o Dobšinskú ľadovú jaskyňu a Stratenskújaskyňu (v roku 2000).Pred pár dňami predložilo Slovensko spolu s Maďarskom spoločnú nomináciu Pevnostného systémuna sútoku riek Dunaja a Váhu v Komárne – Komárome, tu by komisia UNESCO mala o zápisetakisto rozhodnúť v roku 2008. Rovnako aj v prípade cezhraničnej nominácie Drevenej sakrálnejarchitektúry v Karpatskom oblúku.• jch
listy 1–220Ján ChovanecHudba tu zostaneV Sukovej sieni pražského Rudolfína sa na sklonku minulého roka, presne 27. novembra, rozoznela hudbaz dielne hudobného skladateľa Zdenka Mikulu, ktorá zavŕšila celoročnú sériu osláv jeho deväťdesiatychnarodenín, konaných v rôznych mestách po celom Slovensku. I to je jeden z dôvodov, prečo uverejňujemerozhovor s majstrom v prvom tohtoročnom vydaní časopisu Listy.Slávnostný koncert z jeho tvorby mal skvelú atmosféru a zlatým klincom celého večera bola účasť riaditeľaSlovenskej filharmónie Mariána Lapšanského i čerstvého riaditeľa opery SND Petra Mikuláša, ktorípredviedli na vysokej interpretačnej úrovni Mikulove Cigánske piesne pre bas a klavír, na cigánsku poéziuv slovenskom preklade Vojtecha Mihálika. Patronát nad oslavami prevzal Slovenský inštitút v Prahea veľvyslanec Slovenskej republiky v Prahe, Ladislav Ballek.Toto interview vzniklo iba niekoľko dní pred spomínaným slávnostným večerom.■ Vaša tvorivá a hudobná cesta vôbec sa prelieva niekoľkýmidesaťročiami. Pamätáte sa, čo vašu pozornosť k hudbe pritiahlo?Nemôžem povedať, že by som si spomínal na dobu pred tým,ako som začal hudbu vnímať. Bola pri mne odjakživa, kam miaž pamäť siaha. Pamätám sa ale na moment, keď som sa rozhodolňou vážnejšie zaoberať. Svoju mladosť som prežilv Banskej Bystrici, kde bola veľmi dobrá vojenská hudba.Obdivoval som dirigenta tohto telesa a nádejal som sa, že bysom raz v živote i ja mohol byť takýmto umelcom a táto túžbasa mi nakoniec i vyplnila. Zapísal som sa na komponovaniea dirigovanie, no a mal som veľké šťastie na profesorov, pretoženimi boli Eugen Suchoň a Kornel Schimpel.Takisto rád spomínam na moju prácu na poste šéfredaktorahudobného vysielania v bratislavskom Československom rozhlase.V pamäti si vybavujem, ako sme pri jednom zo zájazdovso symfonickým orchestrom koncertovali v športovej halev talianskom meste Miláno. V početnom obecenstve ma zaujalihlavne mladí ľudia, ktorí s veľkým záujmom počúvali symfóniea pritom celkom iste obľubovali i populárnu hudbu. Ichreakcie boli skutočne skvelé a pre mňa veľmi prekvapivé.■ Veľkú časť svojej hudobnej tvorby venujete hudbe vokálnej,ktorá je samozrejme nemysliteľná bez svojej slovesnej časti.Podľa čoho ste si túto slovesnú tvorbu vyberali?Tvorba slovenských básnikov priam volá po hudobnom spracovaní,takže nečudo, že aj mňa mnohokrát inšpirovala a stáleinšpiruje k vytváraniu diel umocňujúcich jej poslanie. Patrí domôjho života a rád sa k nej vraciam.Námetovo spoločný menovateľ mojich vokálnych i zborovo –vokálnych diel je láska k vlasti, k žene, matke i deťom tak, ako sapoéziou vyjadrili napríklad Poničan, Kostra, alebo Plávka. Vedľaslovenských básnikov ma prirodzene zaujímajú i českí tvorcovia,medzi nimi napríklad Jarmila Urbánková či BohumilMathesins. No a od vokálnych skladieb je len krok k ľudovejpiesni. Je cenná najmä tým, že sa v nej dokonale spájajúhudobná a textová stránka. Tá samozrejme taktiež zaujala mojupozornosť a venoval som sa jej spracovaniu pre zbory nielenz teritória Slovenska, ale napríklad i z Rumunska, alebo dokoncai zo Spojených štátov amerických.Zdenko Mikulasa narodil 27. novembra 1916 v obci Vyhne, v okrese Žiar nad Hronom. Keď mal štyri roky, presťahovala sa celá rodina, vrátaneZdenka, do Banskej Bystrice a tá ho svojím bohatým kultúrnym, najmä hudobným dianím ovplyvnila na celý život. A okrem nehosamozrejme i ďalších umelcov, ktorí v Banskej Bystrici v tej dobe vyrastali, napríklad Ján Cikker, Tibor Andrašovan alei Karol L. Zachar, Alexander Matuška, Peter Karvaš či Štefan Žáry.Po skončení základnej školy študoval Zdenko Mikula v Štátnom učiteľskom ústave taktiež v Banskej Bystrici, kde v roku 1936maturoval. Odborné hudobné vzdelanie získal v rokoch1941 – 1946 na Konzervatóriu v Bratislave, kde jednými z jeho pedagógov boli napríklad Eugen Suchoň a Kornel Schimpl.Jeho profesionálna dráha je veľmi bohatá a zaujímavá. Šéfdirigent Vojenského umeleckého súboru v Bratislave, pedagóg (Konzervatórium v Bratislave, FF UKv Bratislave, VŠMU v Bratislave), v hlavnom meste Slovenska taktiež založil a viedol Vysokoškolský umelecký súbor. Pôsobil i ako šéfredaktor Hlavnej redakcie hudobnéhovysielania Československého rozhlasu v Bratislave, bol tvorivým tajomníkom skladateľskej sekcie Zväzu slovenských skladateľov, vedúcim tajomníkom Zväzu slovenskýchskladateľov a nakoniec bol povolaný do Prahy, kde sa stal tajomníkom Zväzu československých skladateľov. Praha sa mu stala novým domovom, kde sa dožildôchodku a žije v nej i naďalej.
listy 1–221■ Vaše hudobné vzdelanie je klasické. Ako ste sa dostalik súčasným prvkom vo svojej tvorbe?Po skončení štúdia som sa venoval hudbe, jej novým smerom a tiesom vo svojej tvorbe na základe týchto poznatkov začal i používať.Čoskoro som ale zistil, že sa tieto výdobytky nedajú vždy využiťk tvorbe pre zbory, stojacej vždy v strede mojich tvorivých zámerov.Nakoniec všetko dopadlo dobre a som veľmi rád, že môžemstále svojou tvorbou prispievať do repertoáru amatérskych zborovýchtelies, ktoré majú svoje miesto nielen na Slovensku, ale prinášajúuznania i z rôznych medzinárodných súťaží.■ Keď sa už rozprávame o modernejšom ponímaní či posúvanívážnej hudby, neodpustím si otázku, ako sa pozeráte nahudobníkov, ktorí klasiku spracovali takpovediac po svojom?Napríklad Marián Varga a jeho Hommage à J. S. Bach?Marián Varga je technicky výborný až zázračný hráč s bohatoutvorivou fantáziou a rád svojím spôsobom využíva námetyz oblasti vážnej hudby. Vysvetľujem si to ako jednu z možnostíprezentácie tejto hudby širšej poslucháčskej obci, napríkladmladým ľuďom. Keď ste už spomenuli Bacha, tak si ale myslím,že ten tu bol, je a bude bez ohľadu na to, či niekto použijejeho tvorbu pre svoje zámery alebo nie.■ Pred chvíľkou ste hovorili o nových tvorivých prístupochk svojmu dielu a teraz mám pocit, ako by ste vy sám boli protivývoju...Nie, nie, to je nedorozumenie. Je otázkou či používanie dieliných skladateľov pre vlastné zámery je pokrok, alebo iba prostýspôsob postoja k tvorbe iného autora.■ Zrejme ich to baví, tvoriť hudbu týmto spôsobom...Myslím si, že je to absolútne v poriadku. Každý má predsaprávo vyjadriť sa tak, ako mu velí jeho talent a cítenie.■ Myslíte si, že príde v budúcnosti niekto, alebo niečo taksilné, čo zmení postavenie hudby v ľudskej spoločnosti?Pravda je, že hudba je stará ako ľudstvo samo, no jej vývoj nieje priamočiary. S postupom času sa menila – povedal by somže hlavne technicky menila – a jej postavenie v spoločnostibolo taktiež rôzne. Napriek tomu ľudstvo sprevádzala vždya podľa môjho názoru nikdy nepríde o svoje poslanie byťsúčasťou ľudského života.■Autor je publicistaFoto autorZdenko Mikula má však v slovenskej hudobnej kultúre svoje nezastupiteľné miesto najmä v pozícii hudobného skladateľa.Veľmi významná je jeho hudobná tvorba orientovaná na umelecké telesá, spevácke zbory no i pre kombinované,vokálno-inštrumentálne súbory. Napríklad zborovú skladbu „Tá slovenská pieseň“, ktorú skomponoval na motívybásne Jána Poničana, má v repertoári ešte dnes veľa súborov. Skladba mala premiéru v speváckom zbore Lúčnice,s ktorým Zdenko Mikula taktiež spolupracoval.V priebehu svojho tvorivého umeleckého života zhudobnil veľa básní z pod pera napríklad Andreja Plávku, VojtechaMihálika, Miroslava Válka, neskôr i poéziu v českom jazyku, napríklad od Jarmily Urbánkovej či Zuzany Jettmarovej.Venoval sa i symfonickej a komornej hudbe (Si krásna, O veľkej láske, Ave Eva...) a opere (triptych Žena).Za svoje dielo bol Zdenko Mikula viackrát ocenený, okrem iného napríklad titulom zaslúžilého umelca. I napriek vyššiemuveku sa naďalej podieľa na hudobnom či umeleckom dianí. Jazdí na rôzne semináre, súťaže a festivaly, kam ho organizátori často pozývajú a on sa ich rád zúčastňuje.• jchFoto archív umelca
Helena Noskoválisty 1–222Pražská zimnározprávkaKeď kedysi dávno v 16. storočí William Shakespeare umiestnil dej svojej divadelnej hry Zimná rozprávkado Čiech a do Prahy, nemohol tušiť, že nájde svojho pokračovateľa. Pred tromi rokmi prvýkrát usporiadalRuský kulturní svaz v Prahe III. Medzinárodný detský festival umenia nazvaný Pražská zimní pohádka.V minulom roku, vďaka spolupráci na príprave Parníka k 62. výročiu SNP, nás oslovil aj jeho hlavný usporiadateľ– ruský emigrant, novinár a lekár MUDr. Jurij Oniky, predseda Ruského kulturního svazu.Kvalitných programov pre deti nikdy nie je dosť, a preto smesa rozhodli aspoň trošku prispieť pri organizácii podujatia,spoločne s detským folklórnym súborom Limborka, ktorý malbyť v tomto roku prvým slovenským účastníkom festivalu.A tak sa stal KSK spolutvorcom dvojdňového III. Medzi -národného detského festivalu umenia, ktorý sa uskutočnil6. - 7. januára 2007, v Divadle u hasičů v Prahe 2.Hlavný organizátor a jeho hostia predviedli skutočnú predohruPražskej jari. Program sa začínal o štrnástej hodine a končilo osemnástej. Na pódiu, ktorému dominovalo koncertné krídloPetrof, sa striedali detskí ruskí a českí interpreti W. A. Mozarta,D. Donizettiho, S. Rachmaninova, P. I. Čajkovského,M. Musorgského, A. Dvořáka, L. Janáčka, P. Ebena, J. Joplinaa ďalších súčasných autorov. Huslisti, violončelisti, speváci, kla-
listy 1–223viristi. Ľudové tance predviedla vynikajúca Rossijanočka zoSankt Peterburgu. Breakdance zatancovali „Děti ulice“ zo SanktPeterburgu i ďalšie české súbory. Vynikajúci boli ruskí detskíviolončelisti vo veku jedenásť až trinásť rokov, huslisti, či už akosólisti alebo súbory z Detskej hudobnej školy v Peterburgu,Mládežnícky Taurický zbor Krymskej štátnej filharmónie i mladučkíinterpreti z Permu, Simferopolu, Prahy a Plzne.Ruský kulturní svaz Praha nám dal nazrieť do kultúrnehokapitálu ruských detí i mládeže a nabáda nás k predvedeniunášho vlastného. Umožnil deťom z Ruska prísť do Prahy,vystúpiť na pódiu pred obecenstvom, zoznámiť sa s českýmia slovenskými účastníkmi.Všetci sme prežili dve krásne, neformálne popoludniaa večery, na ktoré sa nezabúda. Preto už teraz začínames prípravou IV. Medzinárodného detského festivalu umenia,Pražská zimní pohádka, naplánovaného na štvrtého a piatehojanuára 2008.■Foto Jurij Oniky
Juraj Uhrinlisty 1–224Ešte stále študent...Nie je každodennou udalosťou, aby výnimočné popoludnie, počas ktorého sa bavia prítomní všetkýchvekových kategórií, patrilo devätnásťročnému študentovi. Podobné zastavenie v čase sa konalo koncomoktóbra v pražskej Galérii Miro, kde spolu so svojím kmotrom, tenoristom Štefanom Margitom pokrstilsvoje prvé CD mladý huslista Miroslav Ambroš....ale už Il VirtuosoOd hudobného vydavateľstva ArcoDiva dostal tento devätnásťročnýhusľový hráč príležitosť predviesťsvoje interpretačné umeniea vďaka svojmuvýraznému talentu,cieľavedomosti,sebadôverei veľmi dobrémuvýberu skladieb MiroslavAmbroš jasne potvrdiloprávnenosť ich voľby.Presvedčil brilantnou husľovou technikou, bezchybnou hrou,pozornému poslucháčovi zaiste neunikol ani novátorský prístupinterpreta pri niektorých šmykoch a dvojhmatoch.Z jeho huslí prúdia svieže tóny bez akejkoľvek manie -ry a rezonujú bez zbytočných vibrát. Ambrošovaspontánna dikcia dôverne a dôveryhodne objavujelyriku prirodzenú romantickým skladbám. Žiadnamelanchólia, žiadna imitácia a vyumelkovanosť,žiaden kalkul a už vôbec nie „horúca ihla“!Hlboký cit pre hudbu, vierohodné pochopeniea prežívanie skladieb, súzvuk a súlad. Tenzia?Áno, určite, ale autentická a naviac ešte hravá!Hudobná interpretácia s týmito atribútmi jenielen citovo presvedčivá, ale je i plná pozitívnejenergie! Dôstojne evokuje Mozartov výrok:„Hudba je zbraňou ušľachtilého ducha.“ Mladýhusľový virtuóz dôrazne a pritom decentneodhalil svoje know-how. Nepohŕda tzv. husľovouprstovou gymnastikou. Vie, že vďaka nejsa odhalí technika hry aj možnosti nástroja.Pro maminkuNa krste vyjadril Miroslav Ambroš lásku k svojmu nástroju:„Housle jsou společně s klavírem jeden z nejvirtuoznějšíchnástrojů. Dají se na nich dělat různé flažolety, dvojhmaty…a těch smyků co umožňují…„ Svoju husľovú „ekvilibristiku“aplikuje na vzácnom nástroji talianskeho majstra husliaraCamilla de Camilliho z roku 1734, zapožičanom zo Štátnejzbier ky Národného múzea Českej republiky. Na krste vyjadrilvďaku svojej matke a zároveň i hudobnej partnerke: „Je tozadostiučinění pro mne, ale hlavně pro maminku, že naše společnékoncertování mělo a má smysl“. Miroslav Ambroš savenuje klasickej hudbe, najradšej má romantizmus, hlavneČajkovského a Brahmsa. Blízky je mu Bach i Mozart, avšak privýbere skladieb na jeho debutový album sa riadil myšlienkouzahrať hudbu pre širšie publikum a osobite interpretovaťpopulárnu klasiku. Zo spoločného účinkovania so ZuzanouAmbrošovou získal presvedčenie, že musia hrať kombinovanékoncerty, a preto ťažiskom CD s názvom Il Virtuoso sú virtuózneskladby pre husle s klavírnym sprievodom. Pri koncepciijeho debutového nosiča sa vydali práve touto cestou.Nájdeme tu husľový koncert od Sarasateho, skladby odPaganiniho, Bazziniho, Wieniawského i Spohra.Nechýba ani známe Kreislerovo Caprice Viennoisea výnimočné lyrické husľové sólo zo Sukovej suityRadúz a Mahuliena, v ktorom mladýinterpret jasne a s bravúrou vzdalpoctu svojmu umeleckému idolu, huslistoviJozefovi Sukovi. Úplne iná jeCigánska balada Džamore od SylvieBodorovej. Sám interpret ju hodnotí nasledujúco:„Zatím jsem od autorů 20. století nicsrovnatelného neslyšel. Džamore je úžasnásvou dynamikou, je technicky náročná, virtuózní,přitom lyrická a zároveň navýsost moderní… Je totakový průřez houslové techniky a hudebnosti,která je v rámci tendencí 20. století možná. A přitom všem je to poslouchatelné.“ V interpretovompodaní má skladba esprit a úžasnú energiu. Odprvých tónov nás ovládne svojou cigánskou melodikou.Husle stonajú hlbokým smútkom…i veľkou nádejou.Huslista pri nej i pri práci na celom CD ukázal zmysel pre cita dokázal na svoj vek úžasnú umeleckú zrelosť. ■Autor je profesorom hudobnej estetiky na gymnáziuMiroslav Ambroš – huslistaKošický rodák, syn českej matky a slovenského otca. Rodina Ambrošovcov (matka klaviristka Zuzana, absolventka Košického konzervatória, po absolutóriu AMUjeho profesorka a otec Miroslav st., pracujúci tiež v divadelnom manažmente) podporuje svojho talentovaného syna na ceste k hudbe už od detstva. Od 11 rokovštudoval husľovú hru na Gymnáziu Jana Nerudy u prof. Hnyka, potom v triede husľového virtuóza Ivana Ženatého na Vysokej škole C. M. von Webera v Drážďanocha na Pražskom konzervatóriu. Od minulého roka študuje na pražskej HAMU. Miroslav Ambroš má za sebou už mnoho práce, veľa úspechov a niekoľko ocenení.Zvíťazil na Prague Junior Note, Súťaži Bohdana Warchala, Kociánovej husľovej súťaži, je laureátom Editio Barenreiter v roku 2002, dostal pozvanie na majstrovskékurzy vo Viedni u Zakhara Brona a v roku 2003 sa stal absolútnym víťazom husľovej súťaže v Marseille. Získal štipendium spoločnosti Yamaha a v roku 2005tiež štipendium u Ruggiera Ricciho v Plzni. Verejne vystupuje od dvanástich rokov, vystúpil na spoločných koncertoch s Josefom Sukom a Pražskou komornou filharmóniouv Dvořákovej sieni Rudolfina. Na Slovensku účinkoval so Slovenským komorným orchestrom a Štátnou filharmóniou Košice. Má za sebou spoluprácu s Filharmóniou BohuslavaMartinů v Zlíne, koncert v Španielskej sále Pražského hradu s profesorom Ivanom Ženatým, nahrávanie pre rozhlas a televíziu. Miroslav Ambroš sa na Slovensku narodil, prežiltam prvých päť rokov života, „slovensky umí dobře“, avšak: „Já se víc považuji za Čecha než Slováka, mám české školy a kontakty zde v Čechách…„ Veľmi obdivuje slovenskýfolklór. „Můj bratr tancuje v souboru, který tančí slovenské tance. Jmenuje se Limbora a viděl jsem jej vystupovat na Staromáku. Byl to pro mne strhující zážitek.“• ju
listy 1–225Tomáš KavkaSedmnáct pozoruhodnýchpříběhů ze SudetTvůrčí tým Antikomplexu se dlouhodobě zabývá „odtabuizováváním“ pošramoceného soužití Čechůs národnostními menšinami. Meritem jeho práce je pohled na osudy českého pohraničí, tzv. Sudet.Tentokráte se rozhodl oblast přiblížit na pozadí několika rozhovorů zachycujících lidské příběhy. Knihadostala trefný název Sudetské osudy.Jak editor knihy Matěj Spurný naznačuje v předmluvě, snažíse ukázat, kterak se po osudovém poválečném vysídlenítéměř třímilionové menšiny podařilo naplnit ideu o nutnostijednolité české národní společnosti v kontextusměsice nesourodých skupin nových obyvatel.Přestože jsou statisticky Čechy na špici národnostněhomogenních společností, najdou seprávě v příhraničních oblastech desetitisíce příslušníkůrozličných etnických skupin, dodávajících,i s místními Čechy, tomuto kraji specifickýkolorit.Kniha je rozčleněna do tří tematických skupin.Postupně se čitateli v první části představujízástupci starého, předválečného osídlení -vyhnaní Němci, antifašisté i příslušníci předválečnéčeské menšiny. V části druhé se objevujínově příchozí cizinci, jakými jsou volyňští Češi,příslušníci české menšiny v Rumunsku, lidés kořeny na Ukrajině, kteří se stali součástí transferůvýměny obyvatelstva po druhé světové válce, nebozástupci řecké menšiny, doosídlovaní do oblasti Jesenickav následku řecké občanské války. V třetí části nahlížíme doosudů Čechů srostlých s pohraničními oblastmi za posledníchšedesát let následkem různých životních peripetií.Tazatel a editor knihy v jedné osobě pokládal dotyčným jednotlivcůmotázky takovým způsobem, aby ukázal jedinečnostjejich osudu, nicméně i tak, aby měly zevšeobecňující vypovídacíhodnotu. Každého ze sedmnácti „hrdinů“ nechává otevřítsvůj příběh krátkým představením sama sebe. Posléze se snažíuchopit osobní příběh jako skupinový portrét. V příběhu odsunutérodiny Horsta Kellera mu jde o osudy „přespolníchNěmců“ nově přibyvších do Německa. V příbězích dvou neodsunutýchNěmek typizuje osudy nepohodlné menšiny v nověse tvořící struktuře pohraničního kraje. Zajímavě vyznívajíčeská vyprávění – učitelky, „poloviční“ Němky, jejíž rodina sepřiklonila na „správnou (českou) stranu“ a představitelky„ryze“ české rodiny; především ta se na odsun dívá méně kritickýmaočima. Vlivy rozporuplného pojímánínového domova nachází autor u nově příchozíchobyvatel z východních oblastí, ať už sejedná o výpověď volyňských Čechů nebo ukrajinskýchLemků. Jak silně zasáhl do složenínového pohraničí komunistický režim, je ukázánona příběhu Sotirise Joanidise, jenž sedostal na Jesenicko jako jeden z asi padesátitisíc řeckých komunistů, utečenců před tamějšíobčanskou válkou. Komunistickými praktikamijsou pak prostoupeny všechny příběhy Čechů,kteří přišli do pohraničí z vnitrozemí po druhésvětové válce. Zde editor zachytil přišedšíhobudovatele lepších zítřků, disidenta utíkajícíhopřed zvůlí režimu, nebo muže donuceného jakomnoho dalších opustit svou vesnici, kterámusela ustoupit těžbě uhlí. Nezapomněl ani na lidi, kteří si svémísto v tomto kraji vydobyli svojí polistopadovou činnostía přitom jsou s krajem spojeni od narození.Důraz je kladen i na otázku, co pro tázané znamená onen pojemSudety. Ten geograficky označuje oblast severního pohraničí.Jeho význam se však v průběhu let proměnil, když byl jakopojem německého revanšismu pejoratizován. Vydavateléknihy ho chápou jako specifický termín označující problémopuštěné krajiny a osobité společnosti českého pohraničí.V tom se neshodují s odpověďmi všech dotazovaných. Každýchápe svůj region trochu jinak. Hledání společné identityv kraji, vytrženém dobovými událostmi z kořenů, tak nevyznívájednoznačně, no právě díky projektům jako je tento, se objevujenaděje, že by se to v budoucnu mohlo změnit. ■Autor je historik sociálních dějin a publicistaSpoločná výstava slovenských a českých umelcov v Galérii Brno15. februára 2007 bola zahájená nová výstava v brnenskej Galérii Brno na adrese Veselá 14, kde saspoločne predstavujú slovenský a český výtvarní umelci Josef Bolf, Veronika Drahotová, MartinGerboc, Jakub Hošek a Erik Šille. Výstava má názov Spleen & ideal / kategorizace extáz, otvorená preverejnosť je denne od 12:00 do 18:00 okrem pondelka, až do 15. apríla 2007. Kurátorkou výstavy jeBeata Jablonská zo Slovenskej národnej galérie v Bratislave.• jch
<strong>Elena</strong> <strong>Kotová</strong>listy 1–226Rozhovor s (ne)priateľom7. marca 2007 na Slovensku a vzápätí 28. marca aj v Česku vstúpi do kín nový celovečerný slovenský filmpod názvom Rozhovor s nepriateľom. Tím mladých tvorcov – všetci okolo tridsiatky z generácie tzv. „husákovýchdetí“- sa pred vyše rokom s obrovským nasadením a takmer z vlastných prostriedkov rozhodol realizovaťprojekt, o ktorého dôležitosti a umeleckej výpovedi bol hlboko presvedčený.Základným inšpirátorom celého projektu bola poviedka slovenského spisovateľa, dramatika a režiséraLeopolda Laholu, Rozhovor s nepriateľom.Nasledujúci rozhovor s režisérom filmu Patrikom Lančaričom nám predstaví nielen jeho filmový debut, alei autora poviedky, ktorý sa na dlhé roky neprávom vytratil nielen z čítaniek, ale aj z nášho kultúrnehopovedomia.■ Aká bola životná púť LeopoldaLaholu?Lahola bol predovšetkým spisovateľ,dramatik a filmár. Keď povojne roku 1947 odišiel do novovznikajúceho Izraela, stal sa zakladateľomizraelskej kinematografie.Mnohé z jeho filmov súv Spielbergovom kinematografickomfonde mapovania holokaustu.V 60. rokoch presídlil do vtedajšiehoZápadného Nemecka,kde nakrúcal ako režisér tzv. „spagetti westerny“, a málokto u násvie, že bol i jedným zo spoluautorov nestarnúceho filmu OldShatterhand. Jeho umelecký záber je veľmi široký. V druhej polovici60. rokov, kedy nastalo uvoľnenie spoločenských pomerovv Československu, sa mohol znovu vrátiť domov a vtedy nakrútilkoprodukčný film Sladký čas Kalimagdory, ktorý patrí do zlatéhofondu československej kinematografie. Dva dni po dokončenítohto filmu však jeho tvorca bohužiaľ v Bratislave zomrel.V čase normalizácie bolo jehodielo zakázané, spomínalo sa lenminimálne a až niekedy v 90.rokoch dostal in memoriamjedno z najvyšších štátnychvyznamenaní. Je paradoxné, žedoteraz o ňom vychádzajúv zahraničí odborné publikácie,má veľmi silné postaveniev Izraeli, Nemecku, v európskomliterárnom i filmárskom kontexte,ale v krajine, odkiaľ pochádza,je akoby vygumovaný.Dúfame, že náš film, ktorý sme muvenovali, bude poctou jehoduchovnému odkazu a že mupomôže vrátiť sa domov, dať mumiesto, ktoré mu právom patrí.■ Čím pre vás poviedka Rozhovors nepriateľom bola taká inšpiratívna?Našou prvou ambíciou je filmomreagovať na súčasný svet. Na hrozbuz vojen a teroru, či už priamoalebo nepriamo. Energie vznikajúce z týchto javov už teraz determinujúnaše správanie a je jedno, či sa to týka cestovania, premýšľania,jednoducho zasahuje to naše životy. Nechceli sme všakpriamo popisovať súčasnosť, navyše sme vedeli, že nemámeveľký objem prostriedkov na realizáciu. Hľadali sme vhodný príbeh,ktorý by bol pre túto situáciu zástupný. Vtedy sme si naLeopolda Laholu spomenuli. Jeho novela zo zbierky Poslednávec je zaujímavá tým, že je to príbeh nemeckého vojaka na koncidruhej svetovej vojny. Lahola akoŽid, vlastným menom LeopoldArje Friedmann, si prežil počasvojny tristné obdobie - prišielo celú rodinu. Jemu sa podariloujsť z internačného tábora, bojovalv povstaní a napriek tomu hlavnýmhrdinom poviedky, ktorú mimochodomnapísal tesne po vojne, jeNemec, v ktorom sa snaží hľadaťhlavné princípy ľudskosti a človeka.Čo nás však fascinovalo naj -viac, bol fakt, že človek s takoutoPatrik Lančarič – režisérNarodený 1972, Pezinok1995 – 2000 Vysoká školamúzických umení,2000 – súčasnosť:Doktorandské štúdium naVŠMU2000 – 2003 pedagóg VŠMU2002 – 2004 Umelecký šéfčinohry, ŠD Košice2005 – súčasnosť umelecv slobodnom povolaníDIVADELNÉ RÉŽIE (Výber z jeho divadelnej režijnej tvorby): Štátne divadloKošice J. Barč – Ivan: Koniec (ŠD Košice, 2001), J. B. P. Moliére: Don Juan (ŠDKošice, 2003), P. Pavlac: 3. 3. 3. (ŠD Košice, 2003), Peter Zvon: Tanec nad plačom(ŠD Košice, 2004)Slovenské národné divadlo Ľubomír Feldek: Horor v horárni (SND, 2002), J. B.P. Moliére: Don Juan (SND, asistent r., réžia Patrice Kerbrat), Armin Petras:EuroPathalia (SND, 2004) Astorka KORZO 90´ Laco Lučenič: SATISFACTORY(2004), ŠTÚDIO L+S, Divadlo Lasicu a Satinského P. Pavlac: Moja mama malabrata (2005), Thalia Theater Hamburg Armin Petras: Learning Europe (2004)TELEVÍZNA RÉŽIA: Slovenská televízia Alta Vášová: RENY (hudobný videofilm,2002)
listy 1–227životnou skúsenosťou nehodilľudí z druhej strany barikády dojedného vreca, ale naopak,akoby zodvihol prst s upozornením„ pozor na princíp kolektívnejviny“. Tento postoj bol prenás šokujúci a neobyčajný.Svedčí o veľmi vyspelom duchučloveka. To je to podstatné,o čom sme presvedčení, žemôže byť zdravým impulzomdo života, ktorý žijeme, do situácie,v ktorej sa nachádzame.■ Môžete nám v krátkosti charakterizovať samotný dej filmu?Príbeh sa začína návratom partizána zo zajatia do materskéhooddielu, kde sa stretáva so svojím veliteľom - Komisárom.Postupne prichádza na to, že sa stáva podozrivým z kolaborácie,lebo prežil, z čoho sa začína vyšetrovanie. Ako ho veliteľ vypočúva,spätne sa nám odkrýva, čo všetko v zajatí prežíval a my sa zoznámimes postavou nemeckého vojaka Helmuta Kampena, ktorýmal byť jeho katom. Prečo Kampen svoju úlohu nevykonal, čovšetko ho k tomu motivovaloa aký cieľ vlastne sleduje, jetajomstvom filmu. Podstatnýmje stretnutie týchto troch mužovv priamej konfrontácii odlišných,veľmi silných postojov.Zaujímavé je, že Lahola bol človekveľmi vnímavý, otvorenýa dokázal napísať príbeh, v ktoromjedna ideológia akobystrie dala druhú. Na jednej stranevidíme neľudskú ideológiufašizmu, ktorá dožíva a končí,od arogantného nástupu až popotupný pád a na strane druhej pomaly sa zakrádajúcu ideológiukomunistickú, reprezentovanú vypočúvajúcim Komisárom. Strettýchto dvoch ideológií vytvára novú silu, otriasajúcu celým filmom.Ďalšiu energiu vnáša do filmu stret dimenzie viery v bohaso svetom ateistickým. Kto a kedy vieru stráca, kto a kedy vierunachádza a čo z toho zostáva ako skúsenosť. Na tej človek, ak prežije,stavia svoj ďalší život, svoj život potom.Neobávate sa, že dnešné publikum, orientované na zábavua ľahké umenie, bude mať isté zábrany ísť na váš film vojnovofilozofickéhorozmeru?Verím že nie, pretože každá ľudská duša potrebuje vibrovať aj nainých strunách ako zábavných a komických. Hoci by sa mohlozdať, že film vyznieva komplikovane a náročne, naša ambíciabola jasná. Ako pri práci v divadle, tak aj pri tomto filme som sasnažil, aby dielo obsahovalo tzv.dvojité kódovanie. Ako príkladuvádzam, že pri tvorbe vždymyslím na profesoraMarcelliho, profesora filozofie,a na moju mamu. Mojím ideálomje, aby mama mala z príbehučo najsilnejší zážitok, ale abyfilm mal rovinu aj pre človeka,ktorý chce viac premýšľať, hľadaťznaky a súvislosti v metarovine.A naopak, to, čo sanachádza v rovine symbolova znakov, by pri vnímaní nemalo zaťažovať moju mamu. Snažímsa, aby obe roviny boli v symbióze a jedna nediskvalifikovaladruhú. Príbeh je jasne čitateľný a svojou filozofickou rovinou neotravuje.Dá sa povedať, že náš film je „rozprávkou o vojne“.Možno to ale tiež pomenovať aj western z druhej svetovej vojny.(úsmev) Taký je náš film.■ Pre obyčajného diváka sa akýkoľvek film spája hlavne s hercami.Na ktorých sa budú môcť tešiť vo vašom filme?Hlavnú postavu nemeckéhovojaka Helmuta Kampena hráMarko Igonda, bývalý člen činohrySND, ktorý teraz žijev Čechách a stále častejšie sapresadzuje na pražských divadelnýchdoskách i v zahraničnýchfilmových produkciách.Spolu s Petrom Pavlacom je ajspoluautorom scenára.Jedinú ženskú postavu vo filmehrá jedna z najlepších slovenskýchherečiek našej generácie,známa napríklad z českých filmovMilenci a vrazi či Pramen života, Monika Hilmerová.Najmladší z hercov, Alexander Bárta, hrá partizána. Je čerstvýmčlenom činohry SND v Bratislave. Pavlac, Igonda, Bárta a ja smespolužiaci z VŠMU. Som veľmi rád a zároveň mi je ľúto, že ažteraz, v našom filme, dostal svoju prvú veľkú filmovú postavujeden z najlepších slovenských hercov strednej generácie BorisFarkaš, ktorý stvárnil Komisára - veliteľa.Hereckým klenotom nášho filmu je však Štefan Kvietik. Podarilosa nám ho presvedčiť, aby sa stal rozprávačom celého príbehu.Sme veľmi šťastní, že s nami spolupracoval a verím, že návrattejto hereckej legendy, hoc len vo zvukovej rovine, ocenia všetcidiváci.■Autorka je novinárkaFoto archív Patrika LančaričaRozhovor s nepriateľom(Meeting the enemy)SR 2006Slogan: Jeden musí zomrieť aspoň chvíľu pred tým druhým, to je jediná známacesta, ako vyhrať vojnu!Producenti: Marek Veselický / FARBYKA, Réžia: Patrik Lančarič, Námet: Leopold Lahola,Scenár: Peter Pavlac, Patrik Lančarič, Marko Igonda, Kamera: Peter Kelíšek, Hudba:Vladimír Martinka, Strih: Ľubomír Čechovič, Kostýmy: Dagmar Vobořilová, Hrajú: MarkoIgonda, Alexander Bárta, Boris Farkaš, Monika Hilmerová, Juraj Kemka, Marián Miezga,Marián Labuda ml., Štefan Kvietik (rozprávač)
Mária Uhrinoválisty 1–228Hľadať a chápať súvislostiGenius lociNeexistuje snáď v Čechách miesto, kde by bola história tak každodenne prítomná, dá sa povedať urču -júca, ako v juhočeskom meste Český Krumlov. Každý, kto ním prešiel, si uvedomuje, že život nemôže existovaťbez vedomia súvislostí. Pár dní strávených v krumlovských uličkách nás privedie k nástojčivýmmyšlienkam, kde osobnú i všeľudskú kontinuitu hľadať.Niva medzi dvoma vodamiMesto, označované ako drahocenná perla v korune českéhokráľovstva, je doslova uložené v kotline obohnanej masívomBlanského lesa na severe a zvlneným územím, plynulo prechádzajúcimna juhu a západe do kopcov a lesov Šumavy.Skalný masív nad samotným mestom obteká z juhu riekaVltava a zo severu potok Polečnice. Krivolakosť a akási ne -usporiadanosť miesta je zachytená už v jeho názve. Menohradu Krumlov pochádzalo z latinského castrum Crumnau čistaronemeckého Crumbenowe. Vysvetľuje prírodnú dispozíciuterénu – „krumben ouwe“, označuje miesto na krivej lúke či nanive. Najstaršiu zmienku o hrade tohto mena nájdeme v minesängrovskejpiesni rakúskehorytiera Ulricha z Lichtensteina,pochádzajúcej z prvej polovicetrinásteho storočia. O niekoľkorokov nato je existencia miestazaznamenaná i písomne(zmienka o Crumbenowe sanachádza na listine štajerskéhovojvodu Otakara z roku1253). V tom čase bol už hradsídlom šľachtického roduVítkovcov. Onedlho začalav podhradí vznikať osada –základ súdobého mesta.Pripojenie prídavného mena„Český“, sa užíva od polovicepätnásteho storočia. Posledným Vítkovcom z Krumlova bolVok, ktorý zomrel bez dedičov v roku 1302, a tak krumlovskýhrad pripadol rožmberskej vetve rodu Vítkovcov, pánomz Rožmberka, ktorí mali vo svojom heraldickom znaku zelenúpäťlistú ružu na striebornom poli.Páni z KrumlovaRožmberkovci vlastnili hrad a mesto Český Krumlov tri storočiaa veľmi intenzívne sa zapísali do jeho dejín. Ovplyvnili cirkevnýživot v meste, postavili kaplnky, kostoly a v roku 1350minoritský kláštor, ktorý sa dochoval dodnes. V husitskýchdobách udržali Krumlov ako „baštu“ katolíckej viery na juhuČiech. Najväčšieho rozmachu dosiahol Český Krumlov za vládykniežaťa Viléma z Rožmberka a následne jeho brata Petra Voka.Ten, nemajúc dediča, predal v roku 1601 českokrumlovské panstvocisárovi Rudolfovi II. Habsburskému. Potom hrad získalštajerský rod Eggenbergovcov a Český Krumlov sa stal rezidenčnýmsídlom kniežaťa Jána Kristiána. Za jeho pôsobeniazažilo mesto veľký stavebný a kultúrny rozkvet, vzniklo mnohobarokových stavieb. S príchodom Schwarzen bergovcov (1719)sa mesto stalo jedným z najvýznamnejších politických a spoločenskýchcentier českého kráľovstva.V polovici devätnástehostoročia pragmatickýa novátorský rod, reprezentovanýJánom Adolfom II. zoSchwarzenbergu a jeho ženouEleonórou, prestaval neďalekýzámok Hluboká v romantickomštýle a urobil z neho svoju rodovúrezidenciu. Hospo dárskyi kultúrny rozvoj Krumlova týmustal, čo bolo pre uchovaniestredovekého rázu miesta pozitívne.Ani po roku 1947, kedyprešla správa hradu zoSchwarzenberského rodu načeskoslovenský štát, rozvoj priemyslu nenarušil historickéjadro. V roku 1963 sa stalo mestskou pamiatkovou rezerváciua v roku 1992 bola unikátna architektúra a atmosféra ochránenái zápisom do Zoznamu svetového kultúrneho a prírodnéhodedičstva UNESCO.Legendy a postavyK romantickým hradom patria povesti a dramatický život niektorýchkonkrétnych postáv z krumlovskej histórie priam nabá-Kňažka mystérií a hudbyS mestom Český Krumlov je po stáročia spojená i hudobná tradícia. Šľachtické rody si na svoj dvor pozývali slávnych hudobníkov, dokoncasi tu i zriadili vlastné hudobné teleso (Eggenberská kapela). A práve na toto obrovské umelecké zázemie svojou produkciou nadväzujehudobníčka a kunsthistorička Hana Blochová, žijúca od konca osemdesiatych rokov v Krumlove. Ako odborníčka na stredovekú kultúruvycítila nesmierny potenciál duchovnej energie, uchovanej v starých uliciach a domoch. Jednou z prvých „oživených“ stavieb je domv ulici Parkán s dvomi mariánskymi obrazmi namaľovanými na jeho fasáde. Dnes je tu Krčma U dwau Maryí, pre svoju stredovekú autentickosťobľúbená a vyhľadávaná turistami. Tento časom a korením voňajúci dom je už mnohé roky taktiež útočiskom a miestom stretnutíhudobníkov, zaoberajúcich sa starodávnou hudbou. Okrem svojej spomínanej profesie Hana Blochová študovala i spev so špecializáciouna spev stredoveký a orientálne techniky spevu. Taktiež študovala hru na klavír, organ, priečnu flautu a harfu. Založila i súbor Kvinterna, ktorý od roku 1994 pravidelnekoncertuje doma i v zahraničí. Spolu s niekoľkými poprednými hudobníkmi (Pavel Polášek, Petr Vyoral, Petr Wagner atď.), sa zameriava najmä na kresťanskúa židovskú hudbu z 13. - 15. storočia, dvornú a duchovnú hudbu stredovekých Čiech, piesne Sefardských Židov i na alternatívnu hudbu. V Českom Krumlove zorganizovalaFestival starej hudby, z ktorého sa stala tradícia – v lete sa uskutoční jeho 16. ročník• uma
listy 1–229da k vzniku legiend. Jednou z najznámejších je Biela pani –Perchta z Rožmberka – ktorú vraj možno vídať na všetkýchtroch najvyhľadávanejších juhočeských hradoch –v Rožmerku, v Jindřichovom Hradci a v Českom Krumlove,kde strávila zvyšok života. Pomnoho rokov trpela v nešťastnommanželstve, no súčasnício nej hovorili ako o láskaveja súcitnej pani. Objavuje savraj v bielom splývavom šatea podľa toho, aké atribúty máu seba, veští budúcnosť. Jejúsmev vraj prináša šťastie, akju však stret<strong>net</strong>e s čiernymirukavicami na rukách, veští tosmolu a smrť. Hrdinom omnohodesivejšej legendy je všakďalší obyvateľ krumlovskéhozámku. V roku 1605 prešielhrad do rúk cisára Rudolfa II.Habsburského, ktorý ho urobilsídlom svojho najstaršiehosyna, ľavobočka Dona Julia d´Austria. Tento psychicky chorýmladík mal násilné sklony a zavraždil svoju milenku, na základečoho ho cisár nechal na hrade internovať až do konca života.A práve so šialeným Julioma jeho obeťou Markétou, blú -diacou po hrade s podrezanýmhrdlom, je možné sa stretnúťna neosvetlených hradnýchchodbách. K zaujímavýmpostavám, spojeným s ČeskýmKrumlovom, patrí barokovýmaliar František JakubProkyš. Za Schwarzenberskejéry vyzdobil svojimi obrazmimnoho hradných sál a z poddanéhotovariša sa vypracovalna vyhľadávaného umelca. Bolmajstrom barokovo – rokokovejiluzívnej maľby, ktorá jecharakteristická pre výzdobumnohých častí krumlovského hradu i budov v meste a okolí.Prokyš je – okrem iného – autorom výzdoby takých rozdielnychmiest, ako je letohrádok Bellária v zámockej záhradea miestností Starej českokrumlovskej prelatúry či kláštoraZlatá Koruna.Barokové divadlo – svetový unikátČeská šľachta bola veľmi vzdelaná a na krátenie dlhej chvílezriaďovala na svojich rodových sídlach knižnice, hudobnésalóny i divadlá. Špecifikum zámockých divadiel spočíva nielenv architektonickom prepojení so zámockým interiérom(tunajšie divadlo je prepojené chodbou v tzv. Plášťovommoste, tá vedie z hradnej Maškarnej sály do kniežacej divadelnejlóže), ale hlavne v ojedineleja neobvyklej atmosfére.Barokové javisko pracovalos neuveriteľne nízkou intenzitousvetla, svetlo sviečokspôsobovalo absolútnu iluzívnosťdeja – krásu, ktorá nás i postáročiach očarúva. Knieža JanKristián I. z Eggenbergu dalvybudovať na hrade v 2. polovici17. storočia skutočnú divadelnúscénu. Vtedy tu pôsobilstály hudobný súbor (tzv.Eggenberská kapela) a profesionálnyherecký súbor(Eggenberskí herci). Miestnazámocká knižnica vlastní roz -sia hlu zbierku dobovýchhudobnín a teatrálií z repertoáru zámockého divadla. Jehodnešnú podobu mu dal ďalší majiteľ hradu – Jozef Adam zoSchwarzenbergu. Z jeho doby pochádza unikátny pôvodnýdivadelný fond, zachovala sabudova, hľadisko, javiskovátechnika (tzv. mašinéria), dekorácie,kostýmy i rekvizity. Nazáchranu tohto unikátneho kultúrnehopriestoru bola založenáNadace barokního divadlazámku Český Krumlov. Jejzakladateľ a predseda prof. PetrPeřina o záchranných aktivitáchhovorí: „O to, aby se v divadlehrálo, je zájem veliký. Zatím jenněkdy, zřídkakdy a opatrně,děláme zkoušku pro malésezvané publikum. Vždy mi topřipomíná rozříznutí dalšístránky bibliofilského vydánívzácné a krásně vázané knihy. Kromě toho však jako instituceoficiálně státem registrována, která zastupuje neziskový sektorv jihočeském regionu, nadace vypisuje granty na podporuprojektů ve prospěch občanské společnosti. Konala se tadyněkolikrát konference Svět barokního divadla, která je už tradičnímmístem setkání odborníků na historické, předevšímbarokní divadlo.“■Autorka je publicistaFoto Radovan ČaplovičKeď múry prehovoriaPätnásť rokov trvajúci proces opráv veľkého počtu zámockých a mešťanských objektov v historickej časti mesta Český Krumlov je viac menej ukončený.Na počiatku tejto snahy boli Hana a Jiří Blochovi, ktorí za týmto účelom založili spoločnosť ARTECO-B.M, zaoberajúcu sa prieskumom a revitalizáciouhistorických stavieb v oblasti Českokrumlovska. Už vo svojom prvom objekte – U dwau Maryí – vystavili niekoľko detailov zo svojejpráce: pôvodné reštaurované drevené stropy, dvere, historické dlažby a omietky. V tej dobe to boli iba fragmenty, no dnes, keď už pribudli skúsenostii opravené objekty, rozhodli sa prispieť k osvetovej činnosti ochrane kultúrneho dedičstva v tejto oblasti založením Muzea stavebních dějina řemesel v Českém Krumlově. Expozícia s rozlohou 100m2 je umiestnená v prízemí historického domu Dlouhá 92, v centre Českého Krumlova,kde je stavebný vývoj predstavený v piatich oddeleniach. V rámci sprievodných programov bola v decembri otvorená výstava fotografií„Středověké černé madony na poutnické cestě do Santiaga de Compostela“, kde o bielych a čiernych madonách prednášala Dr. Hana Blochováa súbor Kvinterna uviedol svoj program Rosa Mystica, program stredovekých piesní, venovaných Panne Márii. Múzeum má ambície stať sa ajvzdelávacím centrom pre študentov s umeleckých a technickým zameraním, chce svoje priestory rozšíriť o depozitár s dielňou na opravy umelecko-remeselnýchdetailov, lapidárium kamenných artefaktov a predajňu odbornej literatúry.• uma
Karol Ujházylisty 1–230Slovenskénárodné divadlo(1. časť)Pohľad do histórie vzniku Slovenského národného divadla k pochopeniu problematiky výstavby novejbudovy SND, po dvadsaťročnom budovaní štyri mesiace pred slávnostnou premiérou na opernej scéne.Slovenské národné divadlo bolo inštitucionálne založenév r. 1919 Vavrom Šrobárom – ministrom vlády ČSRs plnou mocou pre Slovensko – ako Družstvo Slovenskéhonárodného divadla. Toto združenie angažovalo Východočeskúdivadelnú spoločnosť na čele s riaditeľom D. Jeřábkom, ktorápriniesla naštudovaný opernýa činoherný program so svojimičeskými hercami i divadelnýmvybavením. ČinnosťSND bola zahájená 1. marca1920 premiérou Smetanovejopery Hubička. Činohra2. mája 1920 uviedla hru bratovMrštíkovcov Maryša.Herecký súbor SND tvorilaskupina bývalých hercovDivadla sdružených městvýchodočeských. Opernépredstavenia aj dvadsaťpäťčinoherných inscenácií boliuvádzané v češtine (s výnimkouTajovského jednoaktoviekv máji 1920). Propagačnýsúbor činohry SND hral v slovenčine(Borodáč, Borodá -čová, Bagar, Kello) a putovalpo rôznych slovenských mestách.Sídlom SND sa stala budova Mestského divadla, postavenáv r. 1886 podľa viedenských architektov. Divadlo bolo kapacitneurčené pre mesto s päťdesiat až sedemdesiattisíc obyvateľ -mi, až do marca 1920 v ňom pôsobili maďarská a nemeckáspoločnosť.Veľkým prínosom pre rozvoj SND bol Oskár Nedbal, ktorýv r. 1923 prevzal divadlo subvencované ministerstvom školstvaako riaditeľ a súkromný podnikateľ. Nedbal, umeleckyvyspelý skladateľ a dirigent, rozšíril súbory SND na operu,operetu, balet a činohru, dosahoval veľkých umeleckýchúspechov, no ako podnikateľ bol neúspešný, v čom taktiežmožno hľadať i korene jeho samovraždy v r. 1930 v budovezáhrebského národného divadla.Významným pre SND bol rok1925, v ktorom bola založenáHudobná a dramatická akadémiav Bratislave ako budúcizdroj činoherných a opernýchhercov pre divadelníctvo naSlovensku.Operné predstavenia sa hrávaliväčšinou v češtine, činohrasa v r. 1932 rozdelila načeskú a slovenskú. Českázanikla koncom roku 1938odchodom českých hercov.Na konci roku 1938 sa opernýrepertoár prekladal do slovenčiny.Historicky vznik SND bolsúčasťou vzniku ČSR po prvejsvetovej vojne. SND začínalosvoju činnosť v češtine, dvadsaťrokov sa postupne pretváralov súboroch aj vo vedení do skutočne slovenského divadla.Roky 1939 – 1944 boli pre SND rokmi nástupu mladejhereckej generácie a jej umeleckého dozrievania.V r. 1943, keď autor tohto článku prišiel do Bratislavy na vysokoškolskéštúdia a hojne navštevoval SND na miestach vyhradenýchna státie (za 5 korún na galérii a 10 korún v prízemí),bola budova divadla už pre Bratislavu malá. Bratislava malavtedy 140 tisíc obyvateľov a z provinčného rakúsko-uhorskéhomesta sa zmenila na hlavné mesto štátu.Výber z bohatej ponuky Slovenskej knihy v PrahePlatón: Štát - Po Zákonoch najrozsiahlejšie a z hľadiska poznaniaPlatónovej filozofie najvýznamnejší dialóg vôbec.Tomáš Lang, Sándor Strba: Holokaust na južnom Slovensku -Kniha je obrovským prínosom k téme antisemitizmu a xenofóbii, jeautentickou prácou z pera laických autorov zaujímajúcich sa o miestnuhistóriu.Norbert Elias: Spoločnosť indivíduí - Kniha je triptychom obsa -hujú cim Eliasov filozofický a sociologický odkaz. Zaoberá sa hlavnevzťahom „indivíduum“ a „spoločnosť“.Napísaný životopis cisára Napoleona. Ilustrované nádhernými do -bo vý mi meďorytinami prevzatými z historických tlačí.Stanislava Repar: Ohnisko reči alebo mlčanlivá hĺbka horizontu -Kniha poprednej slovenskej literárnej vedkyne, poetky a prekladateľkyposkytuje jej vlastné interpretačné sondy k dielam súčasnýchi minulých slovenských básnikov
listy 1–231Rozvoj SND po roku 1945Umelecké úspechy činohernéhoa operného súboru SND si postupnevynucovali vznik nových divadelnýchpriestorov, na základečoho bola obnovená činnosť v Živnodome,ako Nová scéna. Odr. 1955 začalo pôsobiť DivadloPavla Országha Hviezdoslavav budove bývalej národnej bankya od roku 1962 fungovala i Maláscéna SND na Dostojevského rade.Nie je úlohou tohto článku hodnotiťumelecké úspechy jednotlivýchsúborov SND a ich vynikajúcichsólistov. Za vysokou úrovňou umeleckouvšak zaostávala technickávybavenosť. Historická budovaSND po rekonštrukciách v rokoch1934 a 1969 – 1972 sa výrazne zmodernizovalanajmä na javiskovompriestore, no kapacitu sedadiel(450) nezmenila. Ak bolo divadlo„tesné“ už pre 140 tisíc obyvateľov,o to horšie to bolo v polovici 70. rokov, keď Bratislavu obývalouž 300 tisíc obyvateľov. Súčasťou prirodzeného vývoja bolamyšlienka nového SND.Architektonická súťaž bola vyhodnotenáv roku 1980 (tu sa žiada pripojiťpoznámka, že v tom istomroku sa rozhodovalo o podobe rozsiahlejrekonštrukcie budovyNárodného divadla v Prahe, vrátaneriešenia jeho okolia a prístavbyk hlavnej budove).V r. 1981 – 1983 sa víťazný návrhupravoval – zmenšoval. Dodržia -vala sa však základná koncepcia,ktorá v Bratislave, rovnako akov Prahe, spojovala do jednéhokomplexu opernú a baletnú scénuso scénou činohernou i jej malejkomornej formy.Rozsiahle investície do národnýchdivadiel v Prahe i v Bratislave podľaprincípov federácie o riadení kultúrnejoblasti boli v kompetenciinárodných vlád. Česká vláda požadovalavzhľadom na rozsah a technickúvybavenosť stanoviť stavbuod počiatku ako záväznú úlohu štátnehoplánu (to už patrilo do kompetenciefederálnej vlády).Slovenská vláda toto nepožadovala,ale minister kultúry požiadalo stanovisko Štátnu plánovaciukomisiu. Tento postup považujemza praktický pre prípad, že by sav realizácii vyskytli ťažkosti či užz hľadiska financovania, aleboz nutnosti zabezpečovania niektorýchčastí technického vybaveniaz výroby podnikov federálne riadených,alebo z dovozu, ale mohlo tobyť aj inak. Nechcem nikoho upodozrievaťzo zámeru, že sa mu stavba„nie celkom páčila“, bál sa tosám nahlas povedať a dúfal, že tozaňho povie Štátna plánovaciakomisia. K takýmto myšlienkam mapo vyše 20 rokoch vedie aj skutočnosť,že negatívne stanoviskok výstavbe nového SND sa začaloaj pripravovať v príslušnom odvetvovomodbore ŠPK, nezávisle nainvestičnej sekcii. Zástancovia výstavby novej budovy pre SNDsvoju argumentáciu na Ministerstve kultúry SR aj vo vedeníŠPK dodatočne opreli o fakt, ževybavenosť obyvateľstva Bratislavyv divadelných sedadlách dosahujeiba 40 % úrovne tohto ukazovateľav Prahe. To presvedčilo a ŠPKsúhlasila s výstavbou nového SND.Po tomto kladnom stanovisku projektovápríprava aj zahajovaniestavby mohli plne prebiehať v kompetenciislovenskej vlády. ■Pokračovanie v budúcom čísle.Autor je ekonóm na dôchodkuFoto archív SNDPoznámka:Výstavbe novej budovy SNDv Bratislave bola venovaná prednáškaspojená s besedou v rámciprogramu seniorskej sekcie KSKv Prahe.Katarína Hradská: Život v Bratislave 1938-1945 - Aký bol všednýživot Bratislavy v rokoch 1939 - 1945? Ako sa znášala každodennosťs nenormálnou dobou v znamení celosvetovej vojnovej kataklizmy,ale aj politického režimu, ktorý sa usiloval odstrániť rasovo prenasledovanúčasť obyvateľstva ...Slovensko - Bohato ilustrovaná publikácia kolektívu autorov jepohľadom do spoločensko-politického vývoja Slovenska, približujedejiny spisovného jazyka, literatúry, divadla, výtvarného umenia,ľudovej kultúry a osudy Slovákov v zahraničí.Dušan Taragel: Jánošík! Pravdivý príbeh legendárneho zbojníkaa jeho družiny. Slovenský komiks z dielne dvojice Dušana Taragelaa ilustrátora Jozefa Gertliho (Danglára). Deväť kreslených príbehovzo života legendárneho Jánošíka a jeho družiny. Kompletné vydaniekomiksu, ktorý vychádzal v denníku Pravda v lete 2006.Agatha Christie: Ohlásená vražda – Pokojnú hladinu života vidieckehomestečka rozvíri inzerát, ktorý oznamuje, že v dome slečnyBlackockovej príde k vražde. Z navonok nevinného žartíka sa nakoniecvykľuje hrôzostrašná skutočnosť. Svedkov smrti mladého mužaje viac ako dosť, vo vzduchu však visí otázka…
Peter Čechlisty 1–232Uzamknutý čas vo vnútripohľadníc a fotografiíVýjavy z pohľadníc a fotografií sú svojim spôsobom jedinečné a neopakovateľné samozrejme aj pre výpovednúhodnotu zobrazenej situácie, miesta a udalosti. Zachytávajú objekt tak, ako ho už nikdy nemusímeopäť uzrieť. Čas v nich zostáva nehybný, možno nenaplnený, rovnako starý...Obávam sa, že nie je ľahké pre vydavateľa publikovať knihy fotografií či pohľadníc. Veľakrát i zhromažďovaťmateriál pre takéto dielo môže byť ťažkou autorskou námahou. Nemôžete si byť istý, ako zákazník zareaguje.Mnohé z diel zostávajú v regáloch kníhkupectiev zapadnuté prachom, i keď sú viac ako kvalitné.Toto sa však <strong>net</strong>ýka jedného malého vydavateľstva spod Tatier, z mesta Poprad.Obe nižšie uvedené publikácie z jeho ponuky sa svojim námetom nevenujú priamo (v prvom prípade), čiiba (v prípade druhom) Slovensku, no majú s ním až príliš veľa spoločného na to, aby sme ich nechalinepovšimnutými.Zle je tomu, kto je chudobný,ešte horšie tomu,kto je sám (rómske príslovie)Rómska kultúra vždy bola a jezvláštnym spôsobom príťažlivá,mala moc obrátiť na seba pozornosť.Táto špecifická „mágia“vzbudzovala a vzbudzuje reakciekladné i záporné. Tak je to všaks každou „odlišnosťou“, i keď určitáasimilácia už dávno úspešneprebehla. Napriek tomu, že je tátominorita pre väčšinu z nás súčasťoubližšieho či vzdialeného okolia,uchováva si v sebe neustálenádych orientu, odkiaľ sa naeurópsky kontinent dostala medzijedenástym a štrnástym storočímn. l. I keď je toto obdobie, od ktoréhona „starom kontinente“Rómovia prebývajú, časovo relatívnevzdialené, ich mentalita jestále takpovediac trocha iná akozmýšľanie „domorodcov“, a za -cho valo sa v nej veľa nielenz pôvodnej „horúcej krvi“, ale i zosamotnej kultúry privezenej predkami.Tá bola samozrejme v priebehučasu dotváraná rôznymivplyvmi v domove novom.A práve časť historickej genézyjednej etnickej skupiny sa podariloskutočne skvelým a originálnymspôsobom zdokumentovaťvydavateľstvu Region Poprad, natunajšie pomery a zemepisnéšírky až v unikátnom a luxusnomknižnom vyhotovení s názvomDevleskere čhave – svedectvomstarých pohľadníc. Formát B4a kriedový papier exkluzívny šatvynikajúco umocňujú. Cigánskaalebo rómska téma bola od nepamätiv umení obľúbená. Stačí sipripomenúť báseň od JohannaWolfganga von Goethe Pieseň preMignon, ale nemusíme ísť ani zahranice, aby sme našli poémuCigáni od Máchu, alebo Cikánkaod Karla Legera. Obrazov (napr.Mikuláš Aleš, MagdalenaKonečná, Josef Ženíšek) či fotografií(Eva Davidová, alebo JanPublikácie z Literárneho informačného centraMilan Rúfus: Dielo VIII. (Lupienky z jabloní, Modlitbičky,Pamätníček) - Ôsmy zväzok edície zbierok básni.Katarína Gillerová: Všetko sa raz skončí - Simona, mladá hrdinkapríbehu, ktorá pracuje ako asistentka riaditeľa v súkromnej firme, saúporne usiluje utajiť svoj vzťah so šéfom. Má veľa otázok a okrem prekvapujúcichodpovedí na ne je román, ktorý sa pohybuje vo viacerýchčasových rovinách, sugestívnym odkazom iným, že ak im niečo v životenevyjde, nie sú v tom sami a každá situácia ma svoje riešenie.Dušan Kováč: Bratislava 1939-1945. Mier a vojna v mesteV dvanástich kapitolách sú opísané kľúčové udalosti zo životaBratislavy: moderná výstavba hlavného mesta, most do Ríše, blahobytuprostred vojnovej Európy, slávnosti a politické návštevy, kultúrnepodujatia a športové zápolenia, veľtrhy, kaviarne...Jozef Hanák: Bratislavskí fotografi - Prvý dôkladný a ucelenýpohľad na rozvoj portrétnej, dokumentárnej, technickej, reklamneja výtvarnej fotografie v našom hlavnom meste.
listy 1–233Josef Horvat) je taktiež neúrekom. Špecifickú a zberateľskyveľmi atraktívnu záležitosť tvoria pohľadnice, ktorých sa autoromtejto publikácie pod vedením riaditeľky Múzea rómskejkultúry v Brne PhDr. Jany Horváthovej podarilo nazhromaždiťznačné množstvo od súkromnýchzberateľov zo Slovenska, Poľskaa taktiež i z Múzea rómskej kultúryv Brne. Tieto rozmermi drobnévýtvarné unikáty pochádzajú zostrednej Európy, PodkarpatskejRusi, Balkánu, Ruska i Španielska.Zbierka je zostavená predovšetkýmz reprodukcií pohľadníc(dohromady 239) prelomu 19.a 20. storočia a výborne ju doplňujetext od Jany Horváthovej,čím sa publikácia stáva v širšommeradle prístupnou etnografickouštúdiou kultúry rómskeho etnika.Spomínaný text (v slovenskoma rómskom jazyku na začiatkua v anglickom a maďarskom jazykuna konci) v kombinácii s obrazovoučasťou portrétuje spôsobživota Rómov, ich odievanie,remeselné práce, vášeň k hudbe,tancu, a v neposlednom radei krásu rómskych žien. Tvorcompublikácie Devleskere čhave sapodarilo vypátrať a zverejneními odkryť prostredníctvom veľakrátmelancholicky kolorovanýchpohľadníc a starých fotografií jedinečný, inak v podstate neuchopiteľnýsvet, ktorý by sa iste nemal uchovať iba na kultúrnejpôde jednej minority.Umelec česko-slovenskýV máji tohto roku uplynie dvadsať rokov od úmrtia KarlaPlicku, označovaného v dobrom zmysle slova i za majstradeviatich remesiel. Filmár, folklorista, hudobník, pedagóga básnik fotoobrazu, ktorý bol zberateľom ľudových piesnía referentom Národopisného odboru Matice slovenskejv Martine, spoluzakladateľom a dirigentom Speváckeho zboruČeskej filharmónie, spoluzakladateľom Filmovej fakulty AMUv Prahe, atď. Jeho telesné pozostatky sú uložené naNárodnom cintoríne v Martine.Orientácia jeho umeleckých i zberateľských záujmov bola skutočnečeskoslovenská, o čom svedčia Plickom vydané viacerézborníky piesní, filmové dokumenty, knihy fotografií a čo naplnodokazuje i ďalšia z publikácií popradského vydavateľstvaRegion s jednoduchým názvom Československo, vydaná pripríležitosti umelcových 110. narodenín.Reprezentatívna kolekcia takmer dvoch stoviek fotografiízachytáva, ako už sám názov napovedá, napríklad krásu slovenskejprírody, architektúru prešovských domov, zámkova kaštieľov na Slovensku, a cezDemänovskú jaskyňu, Skalicu čiPlzeň, Český Krumlov a Rožmberksa dostáva i napríklad k prírodeŠumavy. Samozrejme, zanedbanáneostala ani „matička“ Praha, naktorú sa šošovka objektívu zameriavadetailne i panoramaticky.Nepatril k fotografom búrajúcimkonvencie či prinášajúcim nové,originálne prvky a postupy, nojeho dielo i tak umelecky ďalekoprekračuje etnografický dokumentárnycharakter. Jeho najlepšiefotografie vznikli v tridsiatychrokoch minulého storočia, čo jetaktiež doba, v ktorej začína prepadaťfilmu. Jeho poetická snímka„Zem spieva“ z roku 1933 sapovažuje za majstrovské dielo.Nezanedbateľné sú i ďalšie dokumenty,ako napríklad Za Slovákmiod New Yorku až po Mississipi(1937), Věčná píseň (1941), aleboRoľnícky deň vo Zvolene. Nedá sanepripomenúť fotografické a filmovézdokumentovanie dôležitýchudalostí i momentov siesty„hláv štátu“, ako Prezident republiky dr. Beneš u nás (1936),Pán prezident na Slovensku (1945), ale i notoricky známe fotografickésnímky prvého československého prezidenta TomášaGarrigua Masaryka.Karel Plicka bol náruživým cestovateľom, čo sa s jeho zberateľ -skými a umeleckými záujmami nevyhnutne skĺbilo. Vietor hozavial do všetkých kútov Slovenska a svoje zážitky si rozšírili o zberateľské cesty za Slovákmi do Rumunska, Juhoslávie,Rakúska a USA. Na všetkých týchto cestách si Plicka svoje dvevášne navzájom dopĺňal – ako hudobník zaznamenával pieseňa ako fotograf či filmár zachytával to, čo s ľudovou piesňousúvisí – krajinu, ľudí a ich folklór.Kniha Československo pripomína fotografickú tvorbu tohtovelikána, jedného z pilierov českej i slovenskej fotografiedvadsiateho storočia, a i vďaka jej pripomenutiu možno bezostychu konštatovať, že Plicka je súčasťou dejín fotografieoboch národov.■Autor je publicistaFoto archívStanislav Štepka: Kronika komika 4 - 11 ďalších hier a množstvopostrehov, poznámok a fotografií z deväťdesiatych rokov dvadsiatehostoročia v Radošinskom naivnom divadle.Jožo Nižnánský: Studňa lásky - Začítajte sa do dávnej legendyo studni na Trenčianskom hrade. Vytesali ju v nepoddajnej skaleTurci na príkaz obchodníka Omara, zaľúbeného do krásnej tureckejzajatkyne Fatimy. Pán hradu ju nechcel vydať Turkom a preto im dalzdanlivo nesplniteľnú podmienku: pustí ju, ak vyrúbu do trenčianskejskaly studňu.Slavo Kalný: Odpísaní... - Kniha publicistu Slava Kalného mala svojskýosud. V roku 1970 nesmela vyjsť a pripravené dielo zošrotovali. Pretojej základ tvoria pôvodné „tabuizované“ reportáže, ktoré autor doplnilo tucet ďalších. Opisuje v nich málo známe osudy prenasledovanýchkňazov, učiteľov, Svedkov Jehovových, Rómov, ale aj svojich priateľov.Autor knižky píše príťažlivým plastickým štýlom skúseného reportéra a znalca života.Kníhkupectvo Slovenská kniha nájdete na adrese:Jilská 1, Praha 1.www.slovenskeknihy.czE-mail: slovenska.kniha@centrum.cz
Peter Šoltéslisty 1–234MOLVANIA – krajina,nechces ktorou niktosusediť1. januára 2007 prekročila Európska únia hranice Balkánu. Vstupenky do 12-hviezdičkového hotela pritomdostali krajiny, ktoré aj v rámci bývalého „Ostbloku“ majú nie veľmi lichotivú povesť. O bulharskom metriči rumunských colníkoch počul asi každý Slovák. Rovnako i vtip o chlebe s maslom, utekajúcim pred hladnýmdavom ulicami Bukurešti a v poslednej chvíli, keď ho už-už doháňa, mu podá rezeň pomocnú ruku soslovami „skry sa za mňa, mňa tu nikto nepozná“, patrí ku „klasike“. Pri vedomí, že podobné vtipy kolujúna západ od Moravy a Labe aj o „nás“, asi by nám žarty o „hladných a neporiadnych Balkáncoch“ nepripadaliaž také zábavné.Európa sa už viac ako dva roky pokúša nanovo stanoviťsvoje hranice. Po 1. máji 2004 sa zastavili na Tise a Pobaltí,pred pár týždňami dosiahla ústie Dunaja a colnice Turecka.Presunúť hraničnú čiaru je však omnoho jednoduchšie namape, ako v mysliach ľudí. Obyvatelia „starej Európy“ podľaprieskumov zväčša nevedia nové členské krajiny ani vymenovať,o to ťažšie môžeme očakávať, že budú mať pri stretnutís Poliakom alebo Estóncom predstavu aspoň o tom, kde obekrajiny ležia, aké sú veľké alebo čo by ako turisti nemali pri ichnávšteve vynechať. Nedostatok vedomostí a vlastných skúsenostínahrádzajú stereotypy a predsudky.New Land – MolvaniaV roku 2003 vyšla v Austráliikniha Molvania. A LandUntouched by Modern Dentistry(v preklade Molvania. Krajinanedotknutá moderným zubárstvom).Už sám názov svedčío tom, že jej autori, cestovateľskínadšenci Santo Silauro, Tom Gleisner a Rob Sitch ju písali akoparódiu na cestovných sprievodcov (na obálke sa usmievastarý muž v kožuchu s chrupom, ktorý určite ešte nevidelzubnú vŕtačku). Kniha mala v Austrálii veľký úspech a o vydavateľsképráva v Británii a Nemecku sa viedol tuhý boj. Boladokonca ocenená na Medzinárodnom turistickom veľtrhu(ITB) v Berlíne. Na vlne záujmu o Molvaniu sa zviezli viacerí.V roku 2004 vznikol prvý molvanský hudobný hit, technobalada„Elektronik – Supersonik“, zmes horúcich diskorytmova metafor studenej vody – ako tento štýl charakterizovali jejautori. Dokonca sa ju pokúšali prihlásiť do súťaže Eurovízie,boli však odmietnutí.Kosák, kladivo a lopataZámerom trojice od protinožcov bolo predstaviť cestovaniachtivým,no pomerov neznalým Austrálčanom v kondenzovanejpodobe všetky nedostatky a zlé skúsenosti spojenés východnou Európou, no bez toho, aby urazili niektorú krajinu.Preto si vymysleli Molvaniu.Kniha dôsledne imituje štýl serióznych sprievodcov. Drží sazásady, že dnešný turista sa bez sprievodcu Lonely Pla<strong>net</strong> činajnovšieho vydaniaBedeckera nevydá nažiadnu poznávaciucestu. Cudzinci si nasvojich cestách všímajúa fotia predovšetkýmto, o čomvopred čítali či počuli.Molvania ako fikcia jeĽubo Stacho – SLOVENSKO – tajomná a spirituálna krajinaĽubo Stacho hľadá základnú sémantickú a syntaktickú jednotku svojho nedogmatického modelu vizuálnej komunikácie v diptychu.Realizuje ho najčastejšie v „čistote“ techník „vlastných“ fotografií. Neváha však ani artikulovať v iných technikách,napríklad zmysluplne intervenovať „maliarskou“ alebo inou stopou. V komunikačnej hre dokonca zveruje „doriešenie“ binárnehoposolstva vyzvanému „spoluautorovi“: vytvára mu priestor aposiopetickým „odmlčaním sa“, ponecháva mu slobodu„dopovedania“.22. 2. – 29. 4. 2007Pálffyho palác GMBBRATISLAVA• red
listy 1–235dôsledná. Má vlastnú hymnu, zástavu – tzv. molvanskú žltočervenútrikolóru, ktorá je jedinečná nielen tým, že má len dvapruhy, ale aj svojim štátnym znakom. Po páde železnej oponytotiž ostala Molvania jediným štátom, ktorý si v štátnom znakuponechal kosák a kladivo. Politici stojaci na čele krajiny sa dosymbolu robotníckej triedy tak zamilovali,že k nemu pridali ešte lopatu (separatistickáPodnesterská republika?) Mapa, históriaštátu, vlastná mena (molvanskoumenou je štrubel), pútavé fotografie – tovšetko vytvára pocit, že stačí na inter<strong>net</strong>evyhľadať odchod vlaku a môžeme savydať na cestu.Krátka história MolvanieV priebehu dejín sa v Molvánii vystriedaliazda všetky známe národy a kmene –Rimania, Góti, Tatári, Turci, Baltovia,Húni a Slovania. Krajina prijala kresťanstvopod vplyvom misijnej činnosti svätéhoParthaga v roku 863, no už v nasledu -jú com roku sa vrátila k pohanstvu. V stredovekubola Molvania krátky čas moslimskoukrajinou. Táto viera v Molvanii alestroskotala na koránom prísne zakazovanompití alkoholu, takže ľudia aj tútovieru odvrhli. Súčasné nábožensképomery sú pre zahraničných turistov španielskadedina. Prevláda tu baltsko-ortodoxnácirkev, ktorá má síce blízko kukatolicizmu, no s jedným veľkým rozdielom.Hlása, že zem nie je guľatá, ale plochá.Krajina po väčšinu svojej existencie trpela v dôsledku občianskychvojen a národnostných nepokojov. Nakoniec sa predsalen podarilo zmieriť niekoľko navzájom znepriatelených frakciía vytvoriť jednotnú monarchiu na čele s výlučne despotickýmipanovníkmi. Koncom 19. storočia bola monarchia zvrhnutá,ale kráľovská rodina získala veľkú popularitu – vovyhnanstve.Počas II. svetovej vojny Molvaniu najskôr obsadili hitlerovskévojská a na jej konci ju okupovali sovietske vojská a tie ustanovilibábkový komunistický režim. Po páde komunizmu saMolvania stala príkladnou diktatúrou so skorumpovanou vládouúzko previazanou s mafiou.Molvania je krajina, kde má svoj pôvod polka a odkiaľpochádza svetoznámy chlapčenský spevácky zbor, ktorý zasvoj výnimočný hlas vďačí tomu, že kastrácia v tejto častiEurópy nebola ešte zakázaná. Molvanský jazyk je taký komplikovaný,že jeho zvládnutie skôr ako za pätnásť rokov je takmernemožné. Je plný slov tvorených zhlukom spoluhlások,na ktorých si západní cudzinci polámu jazyk.Výstava fotografií v kaviarni 3+1Molvania – krajina škodlivého úsmevu.Pod týmto názvom sa kniha predávav NemeckuDňa 22. februára 2007 sa v malostranskej kaviarni 3+1 uskutočnila vernisáž fotografií Martina Babice s názvom ...linky...Martin Babic je fotograf – samouk, ktorý bol nominovaný na cenu Paris Match o najlepšiu študentskú fotoreportáž za súbor„Barevný boxer v černobílém světě“, no postavil sa i za kameru pri natáčaní dokumentárneho filmu o islamskom fundamentalizme.Jeho práca zdobí múry Českého centra v Paríži a apartmány súkromných zberateľov.Za pomoci niekoľkých priateľov – pražských vysokoškolákov sa tak môže uskutočniť vernisáž v príjemnom a inšpiratívnom prostredíkaviarne – baru 3+1 v Plaské ulici 10 na Malej Strane, ktorá sa nachádza blízko Újezdu. Príďte hľadať čistotu tvaru a odpočinúť siod každodenného stresu – máte možnosť až do 21. marca 2007.• redKrajina s najstarším atómovým reaktoromv EurópeČo sa týka hospodárskych pomerov, je Molvania veľmi chudobnoupoľnohospodárskou krajinou, jej prírodné bohatstvo jeskromné, ochrana životného prostredia je neznámy pojem.V Molvanii je v prevádzke jeden z najstaršíchatómových reaktorov (Kosloduj v Bulharskualebo Ignalina v Litve?), Molvania produkuješesťdesiat percent cvikly v Európe (poľskýalebo ukrajinský boršč?). A infraštruktúra?Na zaplakanie. Elektrina, tečúca voda a kanalizáciasa vyskytujú zriedkavo, čo je spôsobenénajmä prebujnenou byrokraciou.Celkovo je to krajina ponurá, hotely sú maléa rozpadajú sa, tradičné jedlá nikto z cudzincovnedoje a turistické atrakcie sú nudnéa drahé. Domáci si radi a často vyjdú von nadobrú večeru – najčastejšie do Nemeckaalebo Francúzska. Ani povaha Molvancovnemá takpovediac západoeurópske parametre.Ľudia sú tu vo všeobecnosti neúprimníaž ľstiví, nečistotní, a postupom vekumajú sklon k psychotickým stavom. Ich myslenieje v zajatí podivných povier a v konanípretrváva množstvo nelogických tradíciia spoločenských noriem.Kde leží Molvania?Tých, ktorí si myslia, že Molvaniu treba namape hľadať ďaleko od Prahy a Bratislavy,musím žiaľ vyviesť z omylu. Hlavnýmmestom jedného zo štyroch regiónov – Západnej planiny jeSazava, centrom východná časť krajiny – Východných stepí jemesto Bardjov. Okrem nich nájdete na mape Molvánie Lublovu(zhodou okolností v tom istom kraji ako Bardjov) alebo ugrofínskyznejúce Lipobágy a Gyrorik. Väčšina reálií dáva tušiť, že tátokrajina susedí s Albánskom, Macedónskom a Moldavskom,niektoré spomínané historické i zemepisné fakty ju však umožňujúlokalizovať i do strednej, resp. stredovýchodnej Európy.Položiť nové „hraničné kamene“ Európy neznamená lenpostupné vyrovnávanie civilizačných rozdielov medzi jej šťastnejšoua postkomunistickou polovicou. Rekonštrukcia miest,budovanie diaľnic, moderných čerpacích staníc s WC na fotobunkuz nás síce robí plnohodnotnejších a sebavedomejšíchobyvateľov hotela Európa. Pohľad našich susedov, ich stereotypya obavy to narúša len veľmi pomaly.■PS: Záujemcov, ktorí by sa chceli pred cestou do Molvániedozvedieť viac, upozorňujem na stránku www.molvania.com.Autor je historik a publicistaFoto archív
listy 1–236Helena NoskováVýstavy o Slovákoch a pre Slovákovk 30. výročiu vzniku KSKDokumentačné a muzeálne stredisko s KSK pripravilo k 30. výročiu KSK cyklus výstav o Slovákochv Čechách a na Morave. Výstavy sa uskutočnia v mestách a regiónoch s vyšším počtom Slovákov –v Moste, Chomutove, Dečíne a Prahe. Okrem histórie Slovákov v danom regióne názorne na dokumentoch,dobových fotografiách, predmetoch , tlači i literatúre informujú návštevníkov aj o histórii slovenskýchspolkov a histórii i súčasnosti KSK. Každú výstavu otvára krátke úvodné slovo o histórii a súčasnostiSlovákov v ČR, o KSK a po zhliadnutí výstavy nasleduje beseda so záujemcami. Prvú výstavu sme otvorili20. 2. 2007 v Štátnom oblastnom múzeu v Moste.Most, známy z nedávnej socialistickej minulosti ako mestopovrchových šácht, tepelných elektrární, chemickéhopriemyslu a nehostinnej krajiny sa za 17 rokov výrazne zmenil.Paneláková a bloková zástavba sídlisk síce ostala, je všakobnovená a milosrdne zrástla s terasovitým terénom úpätíKrušných hôr. Ich hrebene lemujú Most a Mostecko na západei severe. Smerom na juhsa otvára výhľad na malebnéČeské středohoří.Hrebene, kopce a krásnakrajina sú konečne viditeľné.V minulosti ich halil večnýsmog, ktorý ustúpil ibanáhodou, aj to len na málodní v roku. Husté hmly žltavejfarby bývali povestné,odstavovali dopravu, nedaliľuďom dýchať a deti bývalirýchlo odvážané do škôlv prírode.Šachty a elektrárne utíchli,stratila sa prezamestnanosťa vystriedala ju 23% nezamestnanosť.Od roku 1945do polovice osemdesiatych rokov dvadsiateho storočia mestoi okres dovážalo pracovné sily často až zo Slovenska. Slováciale žili pod Krušnými horami i koncom devätnásteho storočiaa v prvej polovici dvadsiateho storočia. Cez Mostecko prechádzalislovenskí drotári z Kysúc a pokračovali pod hrebeňmikrušných hôr do Chomutova, Kadane, na Karlovarsko i doSaska. Nemci boli známi svojou šetrnosťou. Kuchynský riadi hlinený, nevyhadzovali ani pri veľkom poškodení, ale dávaliho opraviť slovenským drotárom. Nemci vedeli, že aj novýriad dlhšie vydrží s ochrannou drôtenou sieťkou a tak sinechávali opliesť takouto drôtenou „košieľkou“ všetky hlinenémisy, hrnce na vytopenúmasť, na odkladanie obilia,múky, cmaru, mlieka, atď.Od slovenských drotárovkupovali dômyselne pletenékošíčky z jemného medeného,mosadzného drôtua drôtu, do ktorých sa dávalojemné pečivo, ale i nakrájanýchlieb a všeličo iné.Niektorí Slováci už vtedy prichádzalido severných Čiechza prácou a ako banícii poľnohospodárski robotníciju našli na Mostecku. PretožeMostecko vtedy nebolo lenkrajom šácht a priemyslu.Malo i vyspelé poľnohospodárstvo,pestovalo sa tu aj víno, samozrejme cukrová repa,obilie, zemiaky, zelenina a ovocie. V rokoch prvej republiky tutiež pracovali Slováci a niektorí sa tu usadili natrvalo. NajviacSlovákov prišlo však po roku 1945. Medzi prvými to boli slovenskíkrajania z Belgicka, Francúzska i USA, ktorí boli baník-Most a Montanregion KrušnohoříMost bol v stredoveku bohatým kráľovským mestom. Práva mesta získal od Přemysla Otakara II., Jánaz Lucemburku a Karla IV. Na svahoch nad mestom sa pestovalo víno od roku 1207, vďaka mníchom z neďalekýchkláštorov. Bolo významným obchodným artiklom , vyvážalo sa do Saska a každý mešťan vlastnil vinicu. Od19.storočia pestovanie vína pomaly zanikalo. V roku 2004 bola znovu osadená vinica na južnom svahu vrchuHněvín. • Na konci 19. storočia sa v Moste a okolí rozvinulo baníctvo a dobývanie hnedého uhlia z povrchovýchbaní pretrvalo až do súčasnosti. Najintenzívnejšie však bolo v 60. a 70. rokoch 20. storočia. Vtedy bola zrovnanáso zemou celá stará mestská zástavba mesta a aj mnoho dedín v celom mosteckom regióne. Zachránený bollen kostol Nanebevzetí Panny Marie, vzácna pamiatka na dávnu symbiózu českej, saskej a podunajskej gotickejarchitektúry, ktorý stál v strede starého Mostu. Kostol bol v roku 1975 presťahovaný na okraj Mostu vedľa starého špitálu a kostola sv. Ducha z 13. storočia.Presun kostola bol veľmi zložitou technickou záležitosťou a bol vysielaný v rozhlase v priamom prenose. • Nad Mostom sa na Zámockom vrchu vypínahrad Hněvín postavený v 12. storočí na pokyn Václava I., ktorý urobil z Mostu kráľovské mesto. • Neďaleko Mostu na skalnatom ostrohu Krušných hôr stojípôvabný zámok Jezeří, pôvodne stredoveký hrad. V polovici 16. storočia bol prestavaný na renesančný zámok. Po bitke na Bielej hore pripadol Vilémovi
listy 1–237mi a nahradili odsunutých nemeckých baníkov. PrichádzaliSlováci od Prievidze, Martina, Žiliny ako brigádnici taktiež našachty a neskôr aj do priemyslovej výroby. Usídlili sa tu aj slovenskíreemigranti z Rumunska, ktorí takisto prichádzali akobaníci i lesní robotníci.V päťdesiatych rokoch tuprechodne pracovali „náboranti“z mnohých slovenskýchokresov a pretožev Moste i neďalekomLitvínove sa stavali veľkésídliska, získavali tu bytya zostávali natrvalo. Miernypríliv neustal ani v šesťde -sia tych a sedemdesiatychrokoch dvadsiateho storočia,keď prácu ponúkali nielenpovrchové šachty, ale ajchemický priemysel, stavebnýpriemysel i služby.Preto aj z dnešných 117 000obyvateľov tvoria Slováciskoro 8 %.V meste pracuje veľkéOblastné múzeum s bohatýmizbierkami a Štátnyokresný archív s písomnosťamiaj o Slovákoch v tomtoregióne. V spoluprácis múzeom usporiadali veľkúvýstavu o Slovákochv Čechách a na Moravev priereze storočí. Výstavazabrala celé poschodiea vďaka muzeálnym predmetomz Mostu i novýmzberom predmetovDokumentačného a múzejnéhostrediska pri KSK získalanový rozmer. Jejodborná inštalácia pracovníkov múzea prekonala naše očakávaniaa uspokojila aj návštevníkov, ktorí sa zúčastnili vernisáže20. februára 2007. Prišlo veľa Slovákov a Sloveniek nielenaby sa zoznámili s výstavou a KSK. Sami porozprávali svojeosudy a niektorí dokonca našli na paneloch dokumenty týkajúcesa ich rodín, alebo známych. Spomínali na roky prežité naSlovensku, na rozprávania starších generácii, ktoré chodievaliv prvej polovici dvadsiateho storočia na poľnohospodárskepráce práve na Mostecko pod vedením svojho „gazdu“, ktorýsa staral o všetky hospodársko-administratívne záležitostivýpravy, vrátane vybavenia vagónov na osobnú prepravua vagónov na prepravu naturálií. Slováci do poľnohospodárstvaprichádzali hneď po Veľkej noci a vracali sa okolo svätéhoMartina i po svätej Kataríne (podľa potreby) na Slovensko.Spomínali na prvé povojnové roky, keď niektorí z nich získalibyty vo vtedajšom miestnomzázraku, nazývanomKOLDUM, t.j. Kolektívnydom. Bol postavený podľasovietskeho vzoru. Okremspálni pre jednotlivé rodiny,všetky ostatné priestory bolispoločné: pre každých päťrodín spoločná kuchyňa,spoločenská miestnosťnahradzovala obývaciu izbu,boli tam študovne, práčovňa,sociálne zariadenia (alespoločné). Slovákom, zvyknutýmna život v početnýchrodinách, kde často v jednejkuchyni varievali aj tri gazdiné(matka + dve nevesty,alebo vydaté dcéry) a stolovaniebývalo spoločné, totosúžitie v KOLDUM-e nevadilo.Bol dobre vykurovaný,tiekla teplá i studená voda,zariadenie bolo moderné.Po vojnových útrapácha všeobecnom nedostatkubol spočiatku vítaný. Alepostupne mladší začali tiežhľadať samostatnejšie bývaniea v Moste, Litvínoves veľkou výstavbou modernýchsídlisk ho aj našli.Ovplyvnení dobovými fotografiamispomínali na spoločné„páračky“ (dratieperia), ktoré sa na Mosteckuudržali snáď až do konca sedemdesiatych rokov, na ľudovézábavy nedávnej minulosti, kde sa slávil Fašiang i MDŽ atď.Výstava potrvá do 13. mája. Z Mostu bude prevezená doChomutova, prepracovaná a rozšírená o miestne zbierky dokumentujúceživot miestnych Slovákov. V spolupráci so Štátnymoblastným múzeom bude nainštalovaná v kostole sv. Kataríny.Výstavy v roku 2007 sa tak ako v iné roky uskutočňujú vďakafinančnej podpore MK ČR.■Autorka je historičkaFoto autorkaLobkovicovi. V druhej polovici 17.storožia vyhorel a bol obnovený ako barokový zámok. Koncom 18. storočia ho často navštevoval Ch. W. Gluck, ktorého otecbol na Jezeří lesníkom. Lobkovicovi rozpoznali hudobný talent malého Christofera a poslali ho študovať hudbu. Na zámku pobýval J. W. Goethe. V 19.storočísa na zámku schádzali hudobníci z celej Európy a zámok bol významným kultúrnym centrom. Tieto časy pripomína aj jeho veľká oválna sieň, kde bývalikoncerty, hralo sa divadlo a konali sa spoločenské stretnutia. Zámok a jeho okolie bolo veľmi poškodené po II. svetovej vojne dobývaním uhlia. Vtedy bolozničené aj vzácne arborétum. V súčasnosti je už zámok zasa prístupný verejnosti, práve tak ako aj mnohé ďalšie architektonické pamiatky Mostecka. •Neďaleké mesto Litvínov sa rozrástlo vďaka manufaktúre na výrobu súkna, ktorú v roku. 1715 založil knieža J. J. Valdštejn. Aj v Litvínove a okolí sa dobývalohnedé uhlie a na začiatku II. svetovej vojny tam bol postavený chemický závod, ktorý sa rozrástol po roku 1945. Pre rodiny baníkov a robotníkov v chemickompriemysle bol postavený už spomínaný KOLDUM. • Hoci má celý mostecký región veľké problémy s nezamestnanosťou, krajina sa zmenila na nepoznanie.Rany po extenzívnej priemyselnej výrobe sa skoro zacelili, dorastajú nové lesy a romantická scenéria, ktorú sme donedávna mohli vidieť na dobovýchobrazoch, sa vrátila. Mostecko ponúka aj veľa možností pre zimnú a letnú rekreáciu – sú tu cyklické dráhy (z Mostu do Doks k Máchovmu jazeru je tolen 27 km), priehrady s hlbokou a čistou vodou, golfové ihrisko, krásne turistické cesty po hrebeňoch Krušných hôr, v zime lyžiarske terény atď.• hn
Helena Noskoválisty 1–2Stolovanie a jedlá zimnýchmesiacovV návale práce a každodenného kolotoča zamestnanej ženy so skorými rannými odchodmi z domácnostido práce, kde trávime celý deň, desiatujeme i obedujeme akoby úchytkom väčšinou pri pracovnom stole,nám skutočne veľa času a priestoru na vyberané stolovanie neostáva. Podvečer sa náhlime s nákupnýmitaškami domov, doháňame, čo sa len v domácnosti dohnať dá, kontrolujeme deťom úlohy, varíme rýchlovečeru a málokedy ostáva čas na skutočne peknú prípravu večerného stola so všetkými maličkosťami,ktoré naň patria. Nie že by sme doma jedli z kvetináčov, ale pravý pôvab z prestretého stola všedných dnísa akosi vytratil z našich domácností už na počiatku päťdesiatych rokov minulého storočia.Zrejme súvisel s nástupom žien do zamestnaní s osemhodinovoupracovnou dobou. Možno to má za následok i nedostatokniektorých druhov potravín, so zbytočnou proletarizáciounašich myslí – veď aspoň obrusom prestretý stôl a živé kvety naňom sme mohli vo svojich bytoch zachovať. Veľmi rýchlo sme saprispôsobili náhradkám – igelitovým obrusom, ktoré sa pohodlneutreli mokrým vechtíkom, umelohmotnýmriadom a všetkému možnému. Vrajv duchu budovania socializmu, keď každýnaškrobený biely obrus bol podozrivýpodobne ako ten, kto jedol príboroma dokázal ho aj správne držať. Často sajedlo len lyžicou a prípadne nožom.Väčšina z nás prešla školskými jedálňami,v dôsledku čoho nevie dodnes správnedržať rôzne druhy príborov a ani používaťvšakovaké poháre, šálky, podšálky, miskyapod. Často sa vyhovárame na náš biednyosud od polovice minulého storočia v mnohých oblastiachkaždodennosti. Preto si dnes len stručne pripomeňme, ako sa máa nemá správne stolovať.Ako správne prestrieť stôl?Slávnostný stôl prestierame bielym, tuho naškrobeným a vyžehlenýmobrusom. Bývalo zvykom podkladať pod obrus mäkkúlátku, napríklad flanel, barchet apod., ktorá mohla na stole ležať ajvo dvoch vrstvách. Niekedy sa kládli na stolovú dosku aj dvaobrusy akoby do kríža, z nich jeden býval biely a druhý mohol byťpastelovo farebný.Podľa počtu stolovníkov dáme na stôl dva alebo tri tanieriky stenko nakrájanými krajíčkami tmavého a bieleho chleba, prípadnežemlí či rožkov tak, aby na ne každý z účastníkov stolovaniapohodlne dosiahol. Víno (okrem šampanského) postavíme naHuspenina z teľacích alebo bravčových nožičiek38stôl v už otvorených fľašiach s riadne očistenými hrdlami. Aj fľašes minerálkou otvoríme skôr ako ich položíme na stôl. Vodkua likéry podávame v karafách.Len šampanské sa otvára priamo pred naliatím do pohárov.Misky s predjedlom rozložíme pekne po stole. Nádobky s octom,čiernym korením, omáčkami a horčicou rozložíme podľa počtustolovníkov.Na stôl položíme príbory z jednej súpravya taniere, misy, nádoby na omáčky, atď.,samozrejme taktiež z jednej súpravy.Každému stolovníkovi dáme plytký tanier,naň tanierik na predjedlá a z ľavej stranypoložíme tanierik na múčnik.Napravo od taniera položíme lyžicu a nôž(ostrou stranou k tanieru), na ľavú stranukladieme vidličku. Lyžice a vidličky smerujemeprehnutou stranou hore. Ku každémupríboru postavíme malú soľničkualebo dáme jednu soľničku medzi dva taniere.Obrúsky (zvyčajne látkové), poskladáme do trojuholníka aleboako kapucňu a dáme ich na tanier na predkrm.Pri domácom obede obvykle nepodávame víno. Preto na stôlnekladieme ani poháre alebo čaše na víno. Pri slávnostnomobede ale postavíme ku každému príboru pohár na vodu, pohárna víno, vysoký, alebo klasicky veľký pohár na minerálku či ovocnú,prípadne zeleninovú šťavu alebo džús.Prestretý stôl určite okrášlia živé kvety v nízkej váze. Ak stolujemepri veľkom stole, postavíme i tri nízke vázy s kvetmi v rovnakejvzdialenosti od seba. Taktiež ho okrášli ovocie vkusne upravenéna zvláštnom podnose alebo mise či v košíku.Ku stolu, vedľa miesta, kde sedí domáca pani, môžeme postaviťmalý stolček, na ktorý pohodlne postavíme polievkovú misu,čisté taniere, príbory apod.Obarené teľacie alebo bravčové nožičky osušíme utierkou. Nožičky narežeme po dĺžke, mäso oddelíme od kostí, opláchneme,vložíme do kastróla, pridáme kosti rozseknuté na niekoľko kusov, zalejeme studenou vodou, pridáme 4 mrkvy, 1 petržlen,2 cibule, 2 vavrínové listy, čierne korenie a varíme na miernom ohni 3 – 4 hodiny. Keď sú nožičky uvarené, pozbierametuk na povrchu, vyberieme zeleninu a korenie, mäso oddelíme od kostí a na drobno pokrájame. Kosti dáme nazad do vývarua varíme ešte asi 30 minút. Potom vývar precedíme, premiešame s mäsom, osolíme podľa chuti, nalejeme do foriem, kampridáme na kolieska nakrájané vajíčka a necháme vychladnúť. Do huspeniny z bravčových nožičiek, kolena alebo hláv pridávame5 – 7 g želatíny, aby bola tuhšia. Huspeninu podávame s jemne nakrájanou cibuľou, poliatu octovou zálievkou (prisladenýa prisolený ocot rozrie dený vodou) a s chlebom.• hnFoto Helena Nosková
listy 1–239Misy s pečeným mäsom, rybou a za tepla upravenou zeleninouväčšinou podáva hostiteľ alebo hostiteľka priamo z kuchyne.Hosťovi sa jedlo na tanieri podáva z pravej strany. Ak sa pokrmpodáva na mise a hosť ho naberá na tanier sám, podáva sa hosťovizo strany ľavej. K misám a podnosom sa pridávajú zvláštnevidličky, nože a lyžice. Majú iný tvar a rozmery (napr. naberačkana polievku). Jedlo zo spoločných mís, nádob na omáčky apod.môžeme naberať na svoj tanier len týmito osobitnými príbormia nie príborom vlastným.Ak sa podáva studená večera, dajú sa všetky jedlá na stôl naraza hostia si naberajú na taniere a tanieriky sami, podľa chuti. Dostredu stola položíme misu so studenou pečienkou, rybami,šalátmi atď. Medzi misy postavíme fľaše vína, minerálky, krčiažkys ovocnými šťavami, džús a karafy s vodou. Nádoby s omáčkamipostavíme na niekoľko miest na stole.Z jedálnych príborov použijeme nôž a vidličku, lebo polievku pristudenej večeri nepodávame.Kým podáme sladký dezert, odpraceme zo stola všetok riad postudenej večeri a upraceme i všetky zvyšky zo stola. Niekedy hoprekryjeme i novým obrusom.Obrad večerného čaju je príjemným oddychom. Niekedy nahradíaj ľahkú večeru. Na stôl položíme farebný obrus. Kanvicu alebosamovar postavíme na malý stolček k hostiteľke,kam postavíme aj šálky na čaj, podšálkya lyžičky. Pre každého stolovníkadáme na stôl dezertný tanierik a na tenpoložíme malý obrúsok. Naľavo od tanierikakladieme dezertnú vidličku a napravodezertný nôž.Do stredu jedálneho stola kladieme nádobkys čajovým maslom, pečivom, chlebom,koláčiky, citrón, karafy so šťavami, koňak,smotanu, mlieko cukor a mištičku so zaváraninou.Ak je čaj zároveň aj večerou, podávame k chlebu, pečivu a maslusyr, šunku, studenú teľacinu, pomazánky apod.Prestieranie stola má svoje národné zvláštnostiMožno vás to prekvapí, možno nie, ale popis úpravy stola jez knihy Ako sa varí v SSSR z roku 1954. Márne sme hľadali návodna správne stolovanie v českých a slovenských publikáciách.Všade boli len recepty, ako ich prípadne zjednodušiť, aleo prestie raní ani zmienka. Až po roku 1990 vyšla známa knihaMagdalény Vášáryovej o slušnom chovaní v spoločnosti, kde súi pasáže venované stolovaniu. Ale do tej doby obrad stolovaniaakoby zmizol. Povšimla si toho aj Jaroslava Blažková, autorkadobového bestselleru Nylonový mesiac, kde práve popisomveľmi zjednodušeného stolovania charakterizuje dobu prvej polovicešesťdesiatych rokoch. Mladí tvoriví bratislavskí architektiAndrej a Vanda nepotrebujú porcelán, príbory a obrusy, pohŕdajúnimi. S chuťou jedia priamo z panvice, na ktorej sa jedlo pripravovaloa stolovanie pokladajú za starinu či malomeštiactvo„Našťastie dierou v závese preliezla Vanda. Mala čierne úzkenohavice a flanelovú košeľu.Z podnosu to voňalo.-Mohla si prestrieť v mojej izbe.- poznamenala sestra. Vytiahnemobrus, aj porcelánu je dosť.- Daj pokoj s porcelánom. Dobrú chuť!Andrej sa pustil do pečených zemiakov a bavil sa na pohoršenejtvári bielej pani a dravej chuti tej druhej. Pripomínali skôr starúmamu a vnučku...“V Rusku sa určité spoločenské vrstvy aj za tuhej totality snažiliuchovať stolovanie s damaškovými obrusmi, porcelánom, sklom,príbormi a rozmanitými misami, na ktorých bývalo len veľmiskromné jedlo. Ich pitie čaju zostalo určitým obradom až dosúčasnosti. Akoby práve tieto obrady a zvyky chránili ľudskúdôstojnosť. Iste si spomenieme na úryvky z mnohých kníh, kde sapopisuje v domácnosti vyberane prestretý stôl, vyžarujúci útulnosťa bezpečie, zatiaľ čo vonku sa schyľuje k teroru, ktorý za -siahne aj hlavných hrdinov. Mnohé ruské rodiny akoby žili z tradíciešľachtických rodov, ktoré po stáročia dodržiavali obrady stolovania.Môžeme ich dodnes vidieť v múzejných expozíciách,v šľachtických a statkárskych sídlach. Stretneme sa s nimi ajv mnohých rodinách, kde vám ponúkajújedlo s veľkou pozornosťou, na krásne prestretomstole.U nás sa stolovacích zvykov zachovalo veľmimálo, čo samozrejme súvisí aj s obmedzenýmpočtom slovenskej a českej šľachty.Náznaky zemianskeho a sedliackeho stolovanianájdeme aj slovenskej a českej literatúre.Niekedy aj priamo v názve, napr. M. KukučínVeľkou lyžicou atď.V USA si vždy potrpeli na protiklady. Niekdesa stolovalo, inde panovala úplná sloboda. Jedz ako chceš a čímchceš. Tak je tomu aj v knihe Betty Mc Donaldovej Vejce a já, kdesa tieto protiklady dokonca stretnú v jednej rodine.„Maminka prostírala každý večer, ať jsme měli hosty nebo ne, stůlse svíčkami, stříbrem, skleničkami a květinami. Bábinka jedlaraději v kuchyni příborem sestávajícím z loupáčku na bramborya vidlice na maso. Maminka nosila na stůl jídla krásně zdobenápetrželkou a paprikou, a zeleninovou přílohou vkusně barevněsladěnou. Bábinka házela potraviny na stůl v kastrolech, ve kterýchvařila, a když nám nakládala jídlo talíř, navršila všechno najednu odstrašující kupu, přičemž většina talíře zůstala prázdná.Dyť to vlastně není nic jinýho, než výživa pro tělo! řekla a pláclana lžíci bramborové kaše kotletu a na to celé nasypala hrášek.“Zima bývala a býva obdobím plesov, zábav, ľudových veselíc,zakáľačiek a rozmanitých jedál. Pripomenieme si dve jedlá, ktorésa pripravovali v zime a boli ozdobou studenej kuchyne. ■Foto autorkaVinegreta zo zeleninyVarené zemiaky, jablká, kyslé uhorky, červenú repu a mrkvu nakrájame na plátky, kocky, alebo rezančeky, dáme do misy a pridámekyslú kapustu. Horčicu, soľ, čierne korenie a cukor vymiešame s olejom a rozriedime octom. Pred servírovaním premiešameomáčku s nakrájanou zeleninou, dáme do šalátovej misy, ozdobíme plátkami červenej repy, posypeme nakrájanoucibuľovou vňaťou alebo kôprom. Vinegreta je chutná aj s majonézou.• hnFoto Helena Nosková
Nový Turistickýlexikón SlovenskoTuristický lexikón Slovenskovznikol ako odozva na úspechTuristického lexikónu Česko,spoluprácou pražského nakladateľstvaS&D (Soukup &David) a vizovického vydavateľstvaSHOCart, spol. s. r. o.Naväzuje na publikáciu Tu ri s -ti c ký atlas Slovenska v mierke1 : 50 000, ktorý doplňujeo ďalšie turistické, vlastivedné,historické, prírodné, technickéa ďalšie zaujímavosti.Nezabudlo sa ani na pamiatkyUNESCO.Obsah stránky v lexikónekorešponduje s obsahomstrany v Turistickom atlaseSlovensko. Obsahuje okolo6 000 hesiel a viac ako 900foto grafií. Register je vytvorenýabecedne i podľa dvanástichrôznych skupín, rozdelenýchpodľa oblastí záujmu.Praktické šanónové usporiadaniejednotlivých listovumožňuje dobrú manipuláciu,eventuálne vyberaniejednotlivých stránok za účelomzníženia záťaže batožiny,no je výhodné najmä v prípadebudúcej jednoduchejaktualizácie jednotlivýchlistov. Tento šanón je vloženýdo pevného ochrannéhoboxu.Podľa slov Petra Davida, ve -dúceho celého projektu, boliautori cca štyristostránkovejpublikácie zameraný najmäna vysokú kvalitu informácií,získaných pre tento nový lexikón,ktoré budú iste užitočnépre cestovateľov poSlovensku.Turistický lexikón Slovensko,zahŕňajúci najrozsiahlejšiuponuku výletných cieľovv Slovenskej republike, jemomentálne najvýpravnejšímturisticky zameraným lexikónomo Slovensku na trhu. ■
SLOVENSKÉ DIVADLO V PRAZE 200712. roãníkúnor – ãerven 2007Divadlo Bez zábradlí, obãanské SdruÏení Adria a hl.m. Prahave spolupráci se Slovensk˘m institutem v Prazeza podpory Ministerstva kultury âR, Ministerstva kultury SRa Mûstské ãásti Praha 1Program(hraje se na scénách Divadla Bez zábradlí v Praze a v Divadle Karlovy Vary)04. bfiezna 2007 v 19.00 hod. – Divadlo Bez zábradlíDivadlo Astorka Korzo ‘90 BratislavaThomas Bernhard: PRED ODCHODOM NAODPOâINOKHrají: Z. Kronerová, Z. Furková, P. ·imunReÏie: Juraj NvotaHereck˘ koncert pfiedních slovensk˘ch divadelníchosobností.Rudolf, Klára a Viera Ïijí ve spoleãném bytû po rodiãích.Navenek spofiádané sourozenecké trio z lep‰ích kruhÛspojuje nejenom pokrevní pouto, ale i spoleãné tajemství…Pfiíbûh se odehrává sedmého fiíjna, poãas <strong>net</strong>radiãnírodinné oslavy. Slavnostní atmosféra se stfiídá s v˘stupypln˘mi vá‰ní a postupnû nab˘vá aÏ groteskní rozmûr.(Peter ·imun získal DOSKY 2006 - CENU ZA NEJLEP·ÍMUÎSK¯ HERECK¯ V¯KON SEZÓNY 2005/2006 zaztvárnûní postavy Rudolfa Höllera.Zuzana Kronerová byla v nominaci na Cenu za nejlep‰íhereck˘ v˘kon sezóny 2005/2006 v rámci divadelní anketyslovensk˘ch divadelních kritikÛ a teoretikÛ DOSKY 2006.)24. bfiezna 2007 v 19.30 hod. – Divadlo Karlovy Vary25. bfiezna 2007 v 16.00 a 19.00 hod. – Divadlo Bezzábradlí·túdio L+S BratislavaE.E. Schmitt: MALÉ MANÎELSKÉ ZLOâINYHrají: M. Lasica a M. SládeãkováReÏie: Vladimír StrniskoSkvûle vybrou‰ená tragikomedie jednoho z nejlep‰íchfrancouzsk˘ch autorÛ souãasné doby. Krutá sonda doÏivota stárnoucího muÏe a nestárnoucí Ïeny14. dubna 2007 v 19.00 hod. – Divadlo Bez zábradlí15. dubna 2007 v 15.30 a 19.30 hod. – Divadlo BezzábradlíRado‰inské naivné divadlo BratislavaStanislav ·tepka: DESATOROHraje cel˘ soubor Rado‰inského naivnéhodivadlaReÏie: Ondrej Spi‰ákDeset jevi‰tních povídkov˘ch pfiíbûhÛ s písniãkami.Desatero, které prvoplánovû ilustruje základnía zásadní morální kodex lidstva, bez mentorovánía s humorem hovofií o tom, co Ïijeme, jak nechceme,ale hlavnû jak chceme Ïít.09. kvûtna 2007 v 19.00 hod. – Divadlo Bez zábradlíLIPA SPIEVA LASICU – koncertPeter Lipa and Band + Milan LasicaZpûvák a skladatel Peter Lipa patfií k nejv˘znamnûj-‰ím osobnostem slovenského jazzu nejenom postránce autorské a interpretaãní, ale také jako organizátorjazzového dûní na Slovensku i u nás. Nakoncertû v Divadle Bez zábradlí pfiedstaví písnûz nového CD s názvem Lipa spieva Lasicu, které získalopût ocenûní Aurel 2005 (obdoba ãesk˘chAndûlÛ). Autorem textÛ na této desce je MilanLasica, kter˘ vystoupí na jevi‰ti Divadla Bez zábradlíjako host Petera Lipy.ãerven 2007 v 19.00 hod. – Divadlo Bez zábradlíMIRO ÎBIRKA - koncert01. dubna 2007 v 19.00 hod. – Divadlo Bez zábradlíDivadlo Alexandra Duchnoviãa Pre‰ovChristo Bojãev: ORCHESTER TITANIKHrají: E. LibezÀuk, V. RusiÀák, J. Tkáã, S. ·kovranová,S. HudákReÏie: Jozef CillerHofikosmû‰ná komedie. Osudy lidí, ktefií se ocitli naokraji spoleãnosti.(Divadlo Alexandra Duchnoviãa Pre‰ov je jedin˘m profesionálnímnárodnostním divadlem na svûtû, kteréhraje v rusín‰tinû. V poslední dobû dosahuje mimofiádn˘chúspûchÛ na slovenské scénû, na festivalech domai v zahraniãí, letos v nominacích na DOSKY. Poprvé nafestivalu Slovenské divadlo v Praze).
Program Slovenského in‰titútu v Prahemarec 20074.3. o 17:005.3. o 9:00 a 11:00Divadlo pod Palmovkou,Zenklova 34,Praha 8NAJROZTANOVSNEJ·Í DETSK¯ MUZIKÁLM≈AUPôvodn˘ muzikál P. ëuríka a G. Tótha v réÏiiB. Brelly. Úãinkujú deti zo ZU· v Ko‰iciach.Pripravili Divadlo pod Palmovkou, SI a KSKVstupenky v pokladni divadla a na tel.283 011 127.Viac informácií nawww.divadlopodpalmovkou.cz4.3. o 19:00Divadlo Bez zábradlí,Jungmannova 31,Praha 1SLOVENSKÉ DIVADLO V PRAHE 2007Astorka Korzo ’90, BratislavaThomas Bernhard: Pred odchodom naodpoãinokNavonok sporiadané súrodenecke trio z lep‰íchkruhov spája nielen pokrvné puto, ale aj spoloãnétajomstvo… Príbeh sa odohráva poãas <strong>net</strong>radiãnejrodinnej oslave, na ktorej sa slávnostnáatmosféra strieda s v˘stupmi pln˘mi vá‰nía postupne nadobúda aÏ groteskn˘ rozmer.Hrajú: Z. Kronerová, Z. Furková, P. ·imunRéÏia: Juraj Nvota·túdio L+S, BratislavaE.E. Schmidt: Malé manÏelské zloãinyTragikomédia o Ïivote Gilla a Lízy, ktorí sú spoluuÏ pätnásÈ rokov. On sa v‰ak vracia z nemocnicepo úraze hlavy, vìaka ktorému stratil pamäÈ. Lízasa mu snaÏí vrátiÈ spomienky, no zároveÀ je topre Àu ‰anca ovládnuÈ situáciu a usmerÀovaÈ ichvzÈah podºa vlastn˘ch predstáv. Hrajú:M.Sládeãková a M. Lasica RéÏia: Roman PolákPripravili Divadlo Bez zábradlí s podporou SIVstupenky v pokladni divadla. Viac informácií nawww.divadlobezzabradli.cz5. 3. o 17:00Modrá sála SITV pondelok z BratislavyM. Figuli: TRI GA·TANOVÉ KONEFilmová adaptácia známej lyrizovanej prózyo láske, ktorá prekoná príkoria osudu.Úãinkujú: J. Kukura, M. Doãolomansk˘, atì.RéÏia: Ivan BalaìaProjekcia k Ïivotnému jubileu J. Kukurua M. DoãolomanskéhoPripravil SI v spolupráci s STV Bratislava5. 12. od 17.00STROMV˘stava najlep‰ích prác z XXI.Medzinárodného salónu ekologickej fotografie.Kurátor: Karol Klváãek.6. 3. o 21:00Agharta Jazz Centrum,Îelezná 16,Praha 1JURAJ BARTO· A NOTHING BUT SWINGQUINTETKoncert popredného slovenského jazzmanaa jeho kapely.Pripravil Agharta Jazz Centrum v spolupráci SIVstupenky v pokladni klubu, www.agharta.czKoncert sa koná pod zá‰titou Slovenského in‰titútuv Prahe2. 3. – 10. 3.V˘stavisko Flóra,Olomouc13. LITERÁRNY FESTIVAL LIBRIOLOMOUCPripravil organizaãn˘ v˘bor Libri s podporou SI,kde sa 8.3. o 17:00, v Pavilóne A uskutoãní v˘stavakresieb v˘znamn˘ch karikaturistov VladimírJiránek a Fedor Vico „Pred a Po“, za osobnejúãasti F.VicaProgram celého festivalu na www.flora-ol.cz12. 3. o 18:00Modrá sála SIXIII. projekcia cyklu Slovenská literárnaklasika na filmovom plátneJanko Jesensk˘: ·TVORYLKAIronick˘ pohºad na malome‰tiacke ãasy pred1. svetovou vojnou.Hrajú: V. Záborsk˘, E. KríÏiková, J. KrónerRéÏia: J. Medveì, K. Kr‰kaPripravil SI v spolupráci so SFÚ Bratislavaa s Kabi<strong>net</strong>om slovakistiky FF UK14.3. o 17:00Modrá sála SIRODINNÉ STRIEBROPrezentácia knihy esejí popredn˘ch slovensk˘chumelcov, publicistov a filozofov o najv˘znamnej‰íchpoãinoch slovenskej kultúry a umeniaPrezentácia posledného roãníka ãasopisu KinoIkonUvádza: Peter MichaloviãPripravil SI15.3. o 17:00Modrá sála SISLOVENSK¯ FILM 80. ROKOVPrezentácia novej edície DVD najlep‰ích slovensk˘chfilmov 80. rokov spojená s premietnutímfilmu Chodník cez Dunaj z tejto kolekcie.Uvádzajú: Peter Dubeck˘ a Peter MichaloviãPripravil SI v spolupráci s SFÚ BratislavaOd 17. 3.Toskánsky palác,Hradãanské nám. 5,Praha 1MILAN HODÎA OsobnosÈ európskeho formátuV˘stava o Ïivote a politickom diele jednéhoz najv˘znamnej‰ích slovensk˘ch politikovI. polovice 20. storoãia.Pripravil SI v spolupráci so Slovenskou národnoukniÏnicou v Martine.20.3. o 17:00Modrá sála SIBIELE KARPATY/BÍLÉ KARPATYV˘stava environmentálnych fotografií o jednomz najkraj‰ích prírodn˘ch miest na Slovensku,spojená s projekciou filmu Prapodivn˘ svût,réÏia: Steve Lichtag Kurátor projektu:Mgr. Jakub Ka‰parPripravil SI v spolupráci s MÎP âR21.3 o 10:00Modrá sála SIROZPRÁVAJME SI ROZPRÁVKUCyklick˘ v˘chovne – dramatick˘ program prenajmen‰ích Ïiakov praÏsk˘ch ‰kôl o slovenãinea jednej rozprávkovej krajine.Pripravili SI v Prahe a KSKOd 24. 3.Galéria SIGalerie MIRO,Kostol sv.Rocha,Strahovské nádv. 1/132,Praha 1Slovenské galérie v PraheTatranská galéria PopradTATRY V UMENÍV dielach ãesk˘ch a slovensk˘ch autorovReprezentatívny v˘ber diel popredn˘ch ãesk˘cha slovensk˘ch umelcov s tematikou Vysok˘chTatier. Kurátorka: Anna Ondru‰ekováPripravil SI v spolupráci s Tatranskou galériouPoprad a galériou MIRO Praha25. 3.Village Cinemas Andûl,Radlická 3179/1E,Praha 5XIV. medzinárodná prehliadka filmu, televíziea videaFEBIOFEST 2007SLOVENSK¯ DE≈ NA FEBIOFESTESála Kino osobností:(Retrospektívna prehliadka filmov s MariánomLabudom)14:30 – K˘m skonãí táto noc17:00 – Král Ubu19:30 – Záhrada22:00 – Vesniãko má stfiediskováVideosála:Zima kúzelníkov - Projekcia nového videofilmu scenáristuJozefa Pu‰ká‰a a reÏiséra Du‰ana TranãíkaSála v˘chodnej Európy:ROZHOVOR S NEPRIATEªOMSlávnostná premiéra nového slovenského celoveãernéhofilmuDramatick˘ príbeh, spracovan˘ na motívy rovnomennejnovely Leopolda Laholu o hºadaní princípuºudskosti. RéÏia: Patrik Lanãariã Hrajú:M.Igonda, A. Bárta, B. Farka‰, M. Hilmerová a i.Projekcia pod zá‰titou Slovenského in‰titútuvPraheVstupenky, bliωie informácie a cel˘ program festivaluna www.febiofest.cz.26.3. o 18:00Modrá sála SIMARIAN VARGA 60Projekcia filmového dokumentu k Ïivotnémujubileu umelca.Scenár a réÏia: Marko ·kop a Ladislav SnopkoHosÈ: Jifií âern˘Pripravil SI28.3. o 10:00Modrá sála SISLOVENSKÁ POÉZIA A PRÓZACyklick˘ literárny program pre stredo‰kolskúmládeÏ spojen˘ s predná‰kou, ukáÏkami z diela besedou.Pripravili SI a KSK28. 3. o 21:0029. 3. o 21:00Klub Vagon,Palác Metro, ÀNárodní 25,Praha 1MARIAN VARGA 60 Live in Klub VagonVystúpenie fenomenálneho slovenského klávesistua legendárnej osobnosti modernej slovenskejhudby pri príleÏitosti jeho 60. narodenín.Pripravil Klub Vagon v spolupráci so SIVstupenky v pokladni klubuProgramy sa uskutoãnia v Modrej sále Slovenského in‰titútu (Jilská 16, Praha 1),pokiaº nie je uvedené inak.Upozornenie: Zmena programu, termínov a ãasov vyhradená!
Modrá stránkaprogram Klubu slovenskej kultúry na marec 2007SPRÁVY A OZNAMYČlenský príspevok na rok 2007 zostáva nezmenený, a to:100 Kč pre študentov a dôchodcov200 Kč pre ostatných členov.Zaplatiť môžete zloženkou (nájdete ju v minuloročnom dvojčíslečasopisu LISTY 11 – 12 / 2006), variabilným symbolom je číslo členskéhopreukazu alebo vaše meno a priezvisko. Príspevok môžeteuhradiť aj v hotovosti v KSK (Lipanská 4, Praha 3), najlepšie v pondeloka v stredu od 13.00 do 18.00 alebo po telefonickej dohode. Platiťmôžete tiež prevodom na náš účet v Komerčnej banke, Spálená 51,Praha 1, č. účtu: 34834-011/0100.Ďakujeme všetkým, ktorí už zaplatili a osobitné poďakovanie patríVám, ktorí ste uhradili vyššiu čiastku, ako je stanovený členskýpríspevok.Tešíme sa na stretnutia s vami na klubových programoch.Rada Klubu slovenskej kultúryZmena úradných hodín KSK pre členov KSK a širšiu verejnosť:utorok 13.00 – 18.00, streda 12.00 – 18.00 a v piatok 10.00 – 16.00.V inom termíne po telefonickom dohovore.Rada KSK si dovoľuje požiadať členov KSK, ktorí majú záujem byťnápomocný Klubu slovenskej kultúry v odborných záležitostiach,nech nám dajú vedieť – telefonicky na telefónne čísla Klubu slovenskejkultúry, resp. osobne v úradných hodinách.Vopred ďakujeme.Pre záujemcom o slovenskú a českú tlač i literatúru je klubováčitáreň otvorená podľa vyššie uvedených úradných hodín.NAŠA PROGRAMOVÁ PONUKAUtorok 20. 2. – Nedeľa 13. 5.Oblastní muzeum v MostěČeskoslovenské armády 1360, MostSTOROČIE SLOVÁKOV V ČESKÝCH KRAJINÁCHVystavný projekt DOMUSu pri Klube slovenskej kultúry o históriipríchodu Slovákov do českých krajín a o ich kultúrnom prínosev minulosti a v súčastnosti pre ČR. Program pripravili KSKa Oblastní muzeum v Mostě. Otváracie hodiny: utorok – piatok9.00 – 17.00 a sobota – nedeľa 13.00 – 17.00. Výstava potrvádo 13. 5. 2007.Utorok 20. 2. – Nedeľa 20. 5.Kino Vlast, Janské LázněČAROVANIE VODYVýstava fotografií „Čarovanie vody“ Stanislava Gajdoša, členaKSK. Program pripravil KSK.Sobota 24. 2. – Piatok 2. 3.Vysoké Tatry, Slovenská republikaZIMNÉ HOROLEZECKÉ VÝSTUPY NA ŠTÍTY VYSOKÝCH TATIERHorolezecký zájazd členov KSK do Vysokých Tatier v rámci programuštudentskej sekcie KSK.Nedeľa 4. 3. o 17.00Pondelok 5. 4. o 9.00 a o 11.00Divadlo pod PalmovkouZenklova 34, Praha 8MŇAUNajroztancovanejší detský muzikálPôvodný muzikál P. Ďuríka a G. Tótha v réžii B. Brelly. Účinkujúdeti zo ZUŠ v Košiciach.Program pripravili Divadlo pod Palmovkou, Slovenský inštitútv Prahe a KSK.Viac informácií na www.divadlopodpalmovkou.czStreda 7. 3. o 15.20miestnosť č. 107Pedagogická fakulta UKM. D. Rettigové, Praha 1ČINNOSŤ V MASMÉDIACH A MEDIÁLNA GRAMOTNOSŤPrednáška Vladimíra Štancela, člena KSK, pre študentov FHSUK, PETF UK, HTF UK v rámci výberového semináraMultikultúrna tolerancia a mediálna gramotnosť. Program pripraviloStredisko pre výchovu k ľudským právam UK Praha v spoluprácis KSK.Piatok 9. 3., v čase 13.00 – 16.00Budova vedľa Tančíciho domuRašínovo nábřeží, Praha 2ETNICKÉ MENŠINY V ČESKEJ REPUBLIKEPrednáška Heleny Noskovej o histórii a súčasnosti etnickýchmenšín v ČR.Vstup voľný.Utorok 13. 3. o 11.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3VYNÁŠANIE MORENY V ČESKÝCH A SLOVENSKÝCH ĽUDOVÝCHZVYKOCHProgram KSK v rámci pásma Jarný zvykoslovný cyklus pre žiakov2. stupňa základných škôl a študentov stredných škôl spojenýs prednáškou Heleny Noskovej.Vstup voľný.Streda 14. 3. o 15.20miestnosť č. 107Pedagogická fakulta UKM. D. Rettigové, Praha 1MEDIÁLNA ETIKA, NEGRAMOTNOSŤ A JEJ MOŽNÉ ZMIERŇOVANIEPrednáška Vladimíra Štancela, člena KSK, pre študentov FHSUK, PETF UK, HTF UK v rámci výberového seminára Multikultúrnatolerancia a mediálna gramotnosť. Program pripravilo Strediskopre výchovu k ľudským právam UK Praha v spolupráci s KSK.Štvrtok 15. 3. o 17.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3PODVEČER SO SLOVENSKÝM DIVADLOMDve veľké dámy slovenského divadlaBeseda s divadelným režisérom a publicistom Prof. Jurajom(Jiřím) Svobodom v rámci programu divadelnej sekcie KSK a filmovejsekcie KSK Podvečer so slovenským divadlom. Nanašom prvom stretnutí vám v novom cykle predstavíme dveosobnosti slovenského divadelníctva – Hanu Meličkovú a OľguBorodáčovú.Vstup voľný.Pondelok 19. 3. o 15.00aula JUJihočeská univerzita v Českých BudějovicíchBranišovská 31, České BudějoviceTOLERANCIA A ANTITOLERANCIANárodnostné menšiny, etnické skupiny a ľudské právaPrednáška Heleny Noskovej.Streda 21 3 o 10.00Modrá sála Slovenského inštitútuJilská 16, Praha 1ROZPRÁVAJME SI ROZPRÁVKUCyklický výchovno-dramatický program pre najmenších žiakovpražských škôl o slovenčine a jednej rozprávkovej krajine.Program nadväzuje, tak ako v roku 2006, na tradičný programKSK – S básničkami a pesničkami do rozprávky poďte s nami.Program pripravili Slovenský inštitút v Prahe a KSK.Vstup voľný.Streda 21. 3. o 15.20miestnosť č. 107Pedagogická fakulta UKM. D. Rettigové, Praha 1POMOC UTEČENCOM, DOBROVOĽNÍCKA PRÁCA, PRÁCAS MIGRANTAMI, OPATRENIA PROSTREDNÍCTVOM PROJEKTOV EÚPrednáška pre študentov FHS UK, PETF UK, HTF UK v rámcivýberového seminára Multikultúrna tolerancia a mediálna gramotnosť.Program pripravilo Stredisko pre výchovu k ľudskýmprávam UK Praha v spolupráci s KSK.Štvrtok 22. 3. o 17.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3VEĽKÁ NOC V SLOVENSKÝCH ĽUDOVÝCH ZVYKOCH A TRADÍCIÁCHZvykoslovný cyklus v kontexte strednej EurópyPrednáška Heleny Noskovej spojená s besedou pre mládeža seniorov o slovenských veľkonočných zvykoch a tradíciách.Vstup voľný.Nedeľa 25. 3.Sála východnej EurópyVillage Cinemas AndělRadlická 3179/1E, Praha 5ROZHOVOR S NEPRIATEĽOMSlávnostná premiéra nového slovenského celovečerného filmu,v rámci XIV. medzinárodnej prehliadky filmu, televízie a videaFEBIOFEST 2007 – Slovenský deň na FebiofesteDramatický príbeh, spracovaný na motívy rovnomennej novelyLeopolda Laholu o hľadaní princípu ľudskosti. Réžia: PatrikLančarič. Hrajú: M. Igonda, A. Bárta, B. Farkaš, M. Hilmerová a i.Projekcia pod záštitou Slovenského inštitútu v Prahe. Mediálnypartner: časopis LISTY Slovákov a Čechov.Vstupenky, bližšie informácie a celý program festivalu nawww.febiofest.czStreda 28. 3. o 10.00Modrá sála Slovenského inštitútuJilská 16, Praha 1SLOVENSKÁ POÉZIA A PRÓZAOd ľudovej slovesnosti po súčasnú modernuCyklický komponovaný literárny program pre študentov pražskýchškôl spojený s prednáškou, prednesom ukážok z diela besedou. Program pripravili Slovenský inštitút v Prahe a KSK.Vstup voľný.Streda 28. 3. o 15.20miestnosť č. 107Pedagogická fakulta UKM. D. Rettigové, Praha 1BALKÁNSKE KRAJINY A EÚPrednáška pre študentov FHS UK, PETF UK, HTF UK v rámcivýberového seminára Multikultúrna tolerancia a mediálna gramotnosť.Program pripravilo Stredisko pre výchovu k ľudskýmprávam UK Praha v spolupráci s KSK.Streda 28. 3. o 17.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3SLOVENSKÉ ŠKOLSTVO V ROKOCH 1918 – 1938Prednáška Heleny Noskovej spojená s besedou ku príležitostiDňa učiteľov.Vstup voľný.Piatok 23. 3., v čase 13.00 – 16.00Budova vedľa Tančíciho domuRašínovo nábřeží, Praha 2ETNICKÉ MENŠINY V ČESKEJ REPUBLIKEPrednáška Heleny Noskovej o histórii a súčasnosti etnickýchmenšín v ČR.Vstup voľný.Štvrtok 29. 3., v čase 16.00 – 18.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3BEZPLATNÁ PRÁVNA PORADŇA v otázkach bytovej problematikya privatizácie bytového fondu (v oblasti prevodov bytov do vlastníctva)Raz do mesiaca ju poskytuje členka KaRK KSK – JUDr. MartaOčovská pre členov KSK. Prineste si so sebou doklady týkajúcesa vašej problematiky.Pre veľký záujem vás prosíme, aby ste sa objednávali dopredu natelefónne čísla KSK, t.j. 224 215 085 alebo 724 025 170.PREDBEŽNÁ PONUKA NA APRÍL 2007Pondelok 2. 4., v čase 15.00 – 17.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3VÝTVARNE PRACOVAŤ S DEŤMITentoraz na tému „Veľká noc je za dverami“ budú detipod vedením výtvarníčky Zuzany Štancelovej, členkyKSK, na svoje veľkonočné výtvory používať samotvrdnúcumodelovaciu hmotu.Vstup voľný.Streda 11. 4. o 17.00Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3AKO SME ZAKLADALI LÚČNICUPrednáška JUDr. Milana Budoviča spojená s besedouo aktivitách slovenského umeleckého súboru Lúčnicav minulosti, súboru ktorý je jeden z predstaviteľov vrcholuslovenského folklóru a tanečného umenia. Programpripravil KSK v rámci programov seniorskej sekcie KSK,tentoraz v spolupráci s folklórnou sekciou KSK.Moderuje Ing. Jozef Havaš.Vstup voľný.Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3BEZPLATNÁ PRÁVNA PORADŇA v otázkach bytovej problematikya privatizácie bytového fondu (v oblasti prevodovbytov do vlastníctva)Raz do mesiaca ju poskytuje členka KaRK KSK –JUDr. Marta Očovská pre členov KSK. Prineste si sosebou doklady týkajúce sa vašej problematiky.Pre veľký záujem vás prosíme, aby ste sa objednávali dopreduna telefónne čísla KSK, t.j. 224 215 085 alebo 724 025 170.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3VEČERY SO SLOVENSKÝMI KNIHAMIPodvečer spojený s prezentáciou najúspešnejších slovenskýchknižných titulov za rok 2006. Program pripravilKSK v spolupráci so Slovenskou knihou v Prahe.Vstup voľný.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3SCRABBLE TURNAJTurnaj v najpopulárnejšej slovnej hre Scrabble – v slovenskoma českom jazyku – pre tri vekové kategórie členova priateľov KSK.Vstup voľný.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Modrá sála Slovenského inštitútuJilská 16, Praha 1SLOVENSKÁ POÉZIA A PRÓZAOd ľudovej slovesnosti po súčasnú modernuCyklický komponovaný literárny program pre študentovpražských škôl spojený s prednáškou, prednesom ukážokz diel a besedou. Program pripravili Slovenský inštitútv Prahe a KSK.Vstup voľný.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Modrá sála Slovenského inštitútuJilská 16, Praha 1ROZPRÁVAJME SI ROZPRÁVKUCyklický výchovno-dramatický program pre najmenšíchžiakov pražských škôl o slovenčine a jednej rozprávkovejkrajine. Program nadväzuje, tak ako v roku 2006, na tradičnýprogram KSK – S básničkami a pesničkami dorozprávky poďte s nami. Program pripravil Slovenskýinštitút v Prahe a KSK.Vstup voľný.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Klub slovenskej kultúry, Lipanská 4, Praha 3PODVEČER SO SLOVENSKÝM DIVADLOM2. pokračovanie cyklu Podvečer so slovenským divadlom.Beseda s divadelným režisérom a publicistomProf. Jurajom (Jiřím) Svobodom v rámci programu divadelnejsekcie KSK a filmovej sekcie KSK.Vstup voľný.Termín upresníme v budúcej Modrej stránke – programeKSK.Väčšina programov je financovaná MK ČR v rámci dotáciípridelených na rok 2007. Niektoré z programov sú pripravenés finančným prispením MŠMT ČR a PosAm Praha s.r.o.Adresa:Klub slovenskej kultúry, Lipanská 873/4, 130 00 Praha 3Tel./Fax: 224 215 085; Mobil: 724 025 170e-mail: klubksk@tiscali.czwww.<strong>klubsk</strong>.<strong>net</strong>
systémové integrace • dodavatel informaãních technologií • systémy pro správu dokumentÛ • systémy pro pfiedtiskovou pfiípravuPosAm Praha spol. s r.o., Holeãkova 103/31, 150 00, Praha 5, tel 257 312 091, fax 257 314 096PosAm Brno, ·tefánikova 61, 612 00, Brno, tel 541 211 413, fax 541 213 247PosAm Ostrava s.r.o., Janáãkova 3, 702 00, Ostrava, tel 595 136 501-3, fax 595 136 500