listy | 6 | <strong>2008</strong> esejNejistotyNejistoty provázejí člověka po celý život.Někdy jsou příjemné, protože nám dávajímožnost předběžného rozmyslu a my můžemedosáhnout kýženého výsledku. Jindynás zatěžují, obtěžují a zachmuřují naší každodennost.Pokud jsou nejistoty spojeny s přiměřenýmipochybnostmi, měli bychom být rádi. Pochybnostijsou užitečné tím, že nás pozastavují,možná i varují před možnými, unáhlenými rozhodnutími.Podle mých zkušeností jsou na tommnohem hůře ti, kteří se domnívají, že jsou„majiteli pravdy“ vždy a ve všem.Člověk vnímá působení nejistoty jako ohroženíživotních jistot, jako riziko ztráty tohopevného, oč by se mohl opřít, na čem byv průběhu existence mohl stavět. Někdy všakčlověku dokonce ani nepřijde na mysl, že bymohl žít jinak – i sama otázka časové vymezenostijednotlivého lidského života je v praxifalešně odsouvána jako nenaléhavé, aktuálněnepatřičné téma, jako něco, s čím nemásmysl zabývat se v daném okamžiku. Bývá točasto tím, že jedinec upadá do rozpaků, jakmá přistoupit k vlastní biologické konečnosti.Každý, kdo žije s vědomím vlastních nejistot,může kdykoli pociťovat nespokojenostse sebou samým, niterně se trápit přihledání cest z vnitřních rozporů, ale při tomje vědomě chápat jako legitimní součástvlastní existence,V určité míře má nejistota člověka vždy vesvé moci. Jedinec ji může pociťovat jakonedůstojnou roli rukojmí, jako bolestivouztrátu osobní svobody. Může rezignovat naobvyklou míru osobní svobody, právě takjako na běžnou míru své vlastní sebevlády,a tím se zbavit možnosti určovat to, co v životěskutečně potřebuje. V tomto procesuneustálých nároků přizpůsobovat se probíhajícímzměnám je opakovaně vybízen, abysi uvědomil, že je v daném okamžiku nucenzvládnout sama sebe nebo se dostatečněorientovat v prostředí, v němž žije.Činorodost pomáháV současné společnosti je v mnoha směrechaktuální pojem neukotveného člověka, Zdeněk EisDnes uverejňujeme ďalšiu úvahu Zdeňka Eisa, v ktorej sa zamýšľa nad úlohou neistoty v živote človeka. Možno, že si v horúcichletných dňoch nájdete chvíľu času i na tému, ktorá nie je klasicky letná, ale ktorá napriek tomu sľubuje pod<strong>net</strong>néčítanie.který si není – nebo si náhle přestává být– jist svým sebepojetím, svým světonázorem,svou vlastní pozicí před sebou samými před ostatními. Neukotvený člověk prožíváchvíle prázdnoty. Rozkolísávání psychosociálníidentity člověka bývá doprovázeno ztrátouči poškozením dosavadních osobnostníchstruktur a jedinec tím fakticky upadá.Proti nejistotě se člověk brání upevňovánímosobní integrity a posilováním činorodosti.Novými a novými činy v průběhu lidského životado jisté míry čelí kolísavosti a nestálosti.Opakovaně si klade otázku: kdo jsem? –a to vůči sobě samému i vzhledem k sociálnímua civilizačnímu prostředí. Podceněnípožadavků tohoto sebevývoje mívá za následek,že se člověk více trápí nejistotami životníhonenaplnění.Nejistoty bývají někdy děsivé už tím, jak dlouhose dokáží prosazovat i navzdory tomu, že sejim člověk vzpírá a vynalézá prostředky, jimiž sedá riziku účinně čelit. Často se jedná o jedinýzpůsob, jak se vymanit z osobní poddanosti,z pohlcení nejistotami.Základní charakteristikou existence všechživých bytostí je jejich všestranná proměnlivost.Působení nejistoty na člověka po celoudobu jeho života se mění v čase a vytvářívždy jiná rizika – mentální, organická i sociální.Sotvaže se jedinci v určité proměňujícíse etapě podaří ukotvit, a to se mu v danouchvíli obvykle nezdaří plně, už je zde přítomennárok budoucího vývojového pohybu,směřujícího začasté k něčemu nepoznanému.Člověk v průběhu života pociťuje vždyneurčitý „tlak“, všudypřítomný momentnejistoty, hrozby, který vede k základnímuznejistění plynoucímu z nedokonaléhoukotvení člověka v životě. Z části jeto dáno také tím, že změny se v životě jedinceprosazují v první řadě jako chaos,který v různých rovinách jeho bytí pohlcujea rozvrací. Proto se také člověk snažívšechny změny co nejlépe uchopit, utříditza pomoci pojmů, teorií, rituálů. Podmaňovánísi chaosu kolem člověka i v něm je náročný,nikdy nekončící proces.Na nejistoty se v životě člověka nemůžemedívat jen jako na něco záporného, co dojeho života vnáší rozkolísanost a nestálost.Určitá kladná stránka nejistot spočívá v tom,že prostřednictvím vzdoru vůči nejistotámumožňuje další vlastní životní změny. Díkyněkterým nejistotám může jedinec v souladuse svými možnostmi a nadáním dosahovatvětší životní kvality a hloubky.Život člověka bez určitého podílu životníchnejistot je pochopitelně nemyslitelný, takjako je pro nás nemyslitelná představa dokonalébytosti, která nikdy nepropadá kolísavostia nestálosti. Nejistotu, jíž je člověkvystaven nebo kterou si nese v sobě,nedokáže vždy správně rozpoznat, a protoji v daném okamžiku nemůže dost dobřezpracovat, případně korigovat. Často protov danou chvíli není schopen rozlišit, coje opravdové a stálé, co mu v životě jakoexistenciální opora poslouží dobře a podlečeho se nemůže spolehlivě orientovat. Lidsképroblémy jsou plné nejistot. Pokusyo jejich odkrytí, které podstupuje člověkza život mnohokrát, vyžadují námahu, kterásubjekt nutí mobilizovat veškerý duchovnípotenciál.V životě konstatujeme neustálou přítomnosttaké vnějších nejistot přírodních či sociálních.Člověku jsou objektivně dány tím, cose nachází v daném okamžiku mimo jehoreálné možnosti zvládnutí. Člověk si sám neurčí,do jaké rodiny se narodí; nemůže ovlivnitani to, zda jeho narození bude očekávános radostí a láskou nebo zda se narodínáhodně či dokonce nechtěně, zda budefyzicky a mentálně v pořádku apod. Nemůžesi vybrat dobu, společenství, civilizaciani kulturu, do níž se narodí a kde bude žít.To vše je mu dáno a sám je do svého situačníhorozvržení pouze postaven bez možnostivlastního výběru. Nejistota u člověkado značné míry vyklízí pole náhodám, kterédále prohlubují jeho nepevnost a nestálost.S mnoha takovými náhodami se setkávámečasto, aniž je dokážeme vyložit, takže nakoneczůstává neobjasněno i to, zda šlo skutečněo náhodu.8
Pochybnosti v násProtikladem „vnějších“ nejistot jsou niternénejistoty. U někoho se v životě projevují velmivýrazně, jiný je jim vystaven mnohem řidčeji.Víme, že niterné nejistoty jsou přirozenousoučástí duševního života.Mnohá pokušení a nástrahy, jimž je jedinec vystaven,pramení právě z jeho základních niternýchnejistot. Z toho, že celkově nevěří sámsobě a vlastnímu životu. Potřeba neustálýchživotních změn se dostavuje u lidí, u nichž došlok narušení či dokonce k ztrátě podstatnéčásti identity. Známým patologickým jevemje například soudobá honba za změnami bezjasného životního záměru nebo se záměremvelice problematickým. Člověk, aby čelil chaosu,vtiskuje vlastnímu životu zcela přirozeněurčitý časový rozvrh, řád, který je dán jehoosobními možnostmi ovlivňovanými i tlakemjeho sociálního prostředí, čímž čelí chaosu.Tyto základní niterné nejistoty zvyšují úzkosti obavy z existenčních nejistot vnějších,které vyplývají z podstaty života a všech jehomožných nástrah, jimž je člověk po celý životvystaven. Nereflektované a „nezpracované“nejistoty v existenciální i psychické roviněmohou vést ke krizovým stavům.Člověk si opakovaně nastoluje problém spolehlivosti„svých“ jistot. Často při tom zapomínána obtížnost řešení podobných otázek.Vše, co člověka obklopuje, je vždy daleko složitější,než kam momentálně sahá lidská rozumováa interpretační schopnost. Tak se v životětěžce prodírá v zápase s chaosem k strukturovanémuřádu a k určitým přirozeným nebo všeobecněpřijímaným jistotám. Často se tak dějenejpodivnějšími oklikami.Nejistoty přinášejí do našich životů neustálé rizikopohlcení. Matou člověka a zavádí ho nafalešné životní cesty, takže se musí vracet k výchozímbodům a začínat znovu tam, kde užpřed časem ztroskotal. Člověk se brání tím, žehledá způsoby, jak čelit pro příště dalším překážkám,na které naráží a které mu za jistýchokolností pomáhají zpřesnit smysl jeho vlastníhoživota. K tomu rovněž potřebuje chápatsmysl existence jiných lidí. Získáváním zkušenostía vlastním hledáním jistot se dostává nacestu k odbourávání mnoha nejistot, kterése mu staví do cesty. Může se stát, že dojdedo stavu, kdy ho vnitřní rozpolcenost přivedek potřebě jednorázově zodpovědět právě ty základníotázky, které se týkají smyslu jeho životaa jeho působení ve světě. Problémy smyslu životazačínají obvykle tehdy a tam, když narazína některý základní problém života a kdy sepřed ním rozevře výzva či potřeba k ohlédnutíza vlastním životem. Takové ohlédnutí jedincečasto „leká“, pokud nemá dostatečnou schopnostreflektovat sám sebe. Přijetí trvalého životníhozápasu s nejistotami jako čehosi přirozenéhona základě vědomé sebereflexe jeznakem každého vyzrálého člověka.Teprve další základní otázka – jak zvládnoutvlastní život – zakládá individuální odpovědnostvůči světu i sobě samému a je svrchovaněosobní. Odpověď na ni má mnohopodob, ale všechny myslitelné podoby „zvládání“jsou umožněny neustálým vědomýmzápasem s vlastní nestálostí a neurčitostí.Při pokusech o překonání nejistot ve vlastnímživotě, tváří v tvář neustálé hrozbě životníhozmarnění, úpadku a znicotnění, člověk tuší,že určitá míra chaosu může být pro něj samaživotně přínosná tím, že ho povzbuzuje a nutízápasit o sebe a své nitro. Opakovaně sipak nastoluje otázku po naplňování vlastníhosmyslu života a zamýšlí se více nad sebou samým,nad druhými lidmi i nad svým začleněnímdo historického časového úseku, v němžje mu dáno prosazovat se a žít. Takové snahyo vyrovnání se s vlastní životními nejistotamijsou v podstatě bytostným hledáním možnostiindividuálního lidského naplnění života.Poukazem na negativní potenciály nejistotrozhodně nechci říci, že nejistoty jsou pouzeněčím negativním. Ovšem dopad nezpracovanéči přehlížené nejistoty na lidský život jevelice vážný problém a lhostejnost vůči tomutojevu je nebezpečná v každé vývojové etapě lidskéhojedince. Jako bytosti vydané napospasnejistotám máme vždy naději na východisko.Je třeba svým svobodným rozhodnutím postavitse proti tomu, co nás ničí, nalézt v soběvůli vzdorovat a hledat cestu z vlastní nestálostia kolísavosti teď – i vždycky do budoucna. Autor je psychológ, prekladateľ a publicistaesejVYSIELANIE PRE SLOVÁKOV ŽIJÚCICH V ČRČRo 1 Radiožurnál utorok 20:05 – 21:00ČRo Brno pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo České Budějovice pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Hradec Králové pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Olomouc pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Ostrava pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Plzeňpondelok, streda 19:45 – 20:00piatok 19:30 – 20:00(zostrih utorkového Radiožurnálu)ČRo Regina Praha pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Region, Vysočina pondelok, streda 19:45 – 20:00ČRo Sever pondelok, streda 18:45 – 19:00 /19:45 – 20:00listy | 6 | <strong>2008</strong>9