Ðип. 26 (2011)
Ðип. 26 (2011)
Ðип. 26 (2011)
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Записки з романо-германської філології. – ВИП. <strong>26</strong>. – <strong>2011</strong> р.<br />
прадавнього світу досить детально розглядається вченими Т. В. Гамкрелідзе<br />
і Вяч. Вс. Івановим у монографії “Індоєвропейська мова та індоєвропейці”.<br />
Бінарність побудови суспільства давніх індоєвропейців пояснюється ними<br />
у першу чергу дуалістичним характером шлюбно-родинних відносин, за<br />
якими відбувався обмін жінками між двома об’єднаними кровним зв’язком<br />
родами, що сприймалися як дві половини загальної соціальної структури.<br />
Як результат у прамові зародилася і діяла парадигма двоїстості.<br />
О. А. Аргуткіна звертає, напр., увагу на те, що у російських загадках<br />
“космологічного циклу” як у жанрі давньої народної творчості найбільшу<br />
частотність серед чисел має саме число ‘два’ [1].<br />
“Найбільш виразно символічна основа двоїни з’явилася в історії індоєвропейських<br />
мов. Парна симетрія антропометричного простору отримала<br />
у праіндоєвропейців найбільш складне і глибоке, сакральне тлумачення,<br />
що виразилось в утворенні пантеону парних божеств і культу близнюків<br />
[3, 14-15].”<br />
Прикладом цього твердження можемо навести у першу чергу бога Януса<br />
(лат. Ianus < лат. ianua ‘двері’) (≈ ІІІ ст. до н. е.) – одного з найдавніших<br />
римських богів. Спочатку Янус був богом світла і сонця; вранці він відчиняв<br />
небесну браму й випускав на землю день, а ввечері зачиняв браму. Згодом<br />
став богом входів і виходів. Під опікою Януса були входи і виходи кожного<br />
будинку та міста, тому його зображували з ключем у руках. Зображення бога<br />
з подвійним обличчям ставилися на арках, над дверима і брамами. Янус був<br />
також богом початку і кінця часу і будь-якої діяльності. Його трактували<br />
як світ, як первісний хаос, з якого виник упорядкований космос, а він сам<br />
перетворився на бога, що стежить за порядком. Від Януса нібито залежить<br />
добрий початок і щасливе закінчення кожної справи. З дальшим розвитком<br />
римської релігії уявлення про цього бога зазнавало різних змін. Та навіть коли<br />
Юпітер перетворився на головного бога римлян, Янус зберіг свої почесті:<br />
у всіх молитвах його називали на першому місці. Янусу був присвячений<br />
перший місяць року януаріус, а перший день року (Календай януарій) був<br />
його головним святом. Зображували Януса чоловіком з двома обличчями,<br />
з яких одне вважалося зверненим у минуле, друге – в майбутнє (як варіант:<br />
одне обличчя було молоде, друге старе). У сучасній мові ‘дволикий Янус’ –<br />
лицемірна, лукава людина [12, 213-214].<br />
У скандинавській міфології ‘бінар’ – це брат і сестра, близнюки Фрейр<br />
та Фрейя, боги плодючості, любові і краси. Крім того, згідно з давньогерманськими<br />
уявленнями в основі створення світу лежала взаємодія двох<br />
протилежних начал: одне з них – Муспельгейм, абсолютний верх, джерело<br />
вогню, світла, чоловіче начало; інше – Ніфльгейм, абсолютний низ, джерело<br />
холоду, жіноче начало [13].<br />
Надалі для релігійних поглядів європейських народів І тис. н. е. характерними<br />
є також пари богів чи ангелів. У цьому контексті Жолобов О. Ф.<br />
172