Читайте також частину книжки (PDF). - Свобода
Читайте також частину книжки (PDF). - Свобода
Читайте також частину книжки (PDF). - Свобода
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
36 ПРОПАМЯТНА КНИГА<br />
Статистичне бюро з 1890 р. вже подає, що в Пенсильвенії було<br />
10 греко-кат. організацій з 7,400 членами. 24<br />
В 1887 р. прибув о. Волянському до помочі другий український<br />
священик з Галичини, о. Зиновій Ляхович, та він того самого<br />
року помер. На його місце прибув о. Кость Андрухович<br />
з Галичини. Четвертим священиком був о. Олександвр Дзубай,<br />
що прибув з Закарпаття в 1889 р. та осів у Вилкс Варе, Па. В тім<br />
самім році прибув із Закарпаття василіянин о. Кирило Гулович,<br />
що осів у Фріленді, а з Галичини приїхав 1890 р. пізніший основник<br />
Свободи о. Г.ригорій Грушка, котрий осів у Джерзі Ситі,<br />
її. Дж. В тім самім часі прибув іще з Галичини о. Т. Обушкевич.<br />
Потім почало вже напливати чимраз більше число греко-кат. священиків,<br />
але з Закарпаття під Угорщиною. В часі, коли основувано<br />
У. Н. Союз (1894 p.), було вже в Америці ЗО греко-кат. священиків,<br />
з чого 26 прибули з Закарпаття, а всього 4 з Галичини.<br />
Треба згадати, що о. Волянський спровадив теж кілька молодих<br />
світських інтелігентів, а першим був студент Володимир<br />
Сіменович, що прибув до Шенандоа в березні 1887 р. 25<br />
Йому то<br />
віддав о. Волянський відразу редакцію заложеного ним українського<br />
тижневика Америка. 26<br />
Крім того Сіменович став іще дяком<br />
24 ЯК ПІД 23 Д, СТ. 13.<br />
26<br />
1-р Володимир Сіменович родився 4. січня 1859 р. в місті Бучач, Галичина. Ходив<br />
до гімназії, а потім учився в кадетській школі, яку покинув і скінчив гімназію при помочі<br />
інструктора Івана Франка, якому за науку платив обід у людовій кухні, що коштував<br />
10 крещарів. В Академічній Гімназії у Львові він уладив перший вечерок Шевченка. Влаштовував<br />
студентські вандрівки, в яких брав участь і Іван Франко. На ті прогульки зїздились<br />
українські студенти з цілої Галичини. В Америці скінчив медицину і практикував<br />
у Шенандоа і Шамокін, а потім у Шікаґо. Брав живу участь у громадськім житті. В У. Н.<br />
Союзі розвинув найбільшу діяльність, редагуючи <strong>книжки</strong> і часопис Просвіта для молоді.<br />
Дописував до американських і краевих українських часописів. Викладав у медичнім університеті<br />
в Шікаґо. Редагував перед смертю часопис "Україна, що виходив у Шікаґо. Помер<br />
19S2 р. Ближче про його діяльність диви: Д-р Володимир Сіменович: 3 мого життя. Календар<br />
У. Н. Союзу, 1931, Джерзі Ситі, Н. Дж., ст. 69-72.<br />
26<br />
В Свободі з 1912 р. (ч. 36) поміщеної надісланий з краю спомин о. Волинського<br />
З давніх літ, де він про видавання своєї Газети подає між іншим таке:<br />
„В короткім часі по моїм приїзді почало зголошуватись до мене багато людей з інших<br />
місць — для заспокоєння своїх духових потреб, так, що небавом зродилася в мене гадка,<br />
щоб дія вдержання едности нашого народу видавати Газету рідною мовою. Але як до того<br />
взятись, коли не було ані редактора, ані якого письменника, ані друкарні з нашим письмом<br />
у цілій Америці. Зачав я проте сам учитися друкарства, спровадивши собі спершу малу<br />
ручну прасу з англійським письмом; опісля спровадив я українські черенки кирилицю з друкарні<br />
ставропигійської, котрі мали ту недогідність, що були трохи вищі від звичайних англійських<br />
букв, отже разом тяжко було друкувати. Тою кирилицею зачав я друкувати першу Газету,<br />
котру я назвав Америка. Друкарства ходив я вчитися доі друкарні Геральда, а потому<br />
вчив я своїх хлопців. Першими моїми помічниками в друкарні були: Григорій Дольний, молодий<br />
дяк нашої церкви, і ще молодший хлопець Василь Сарич. Ми складали черенки в себе,<br />
а друкували зразу на якійсь старій ручній прасі, котру я купив у Ню Йорку.<br />
„Газета виходила на чотирьох сторінках невеликого формату.<br />
„Редакцію провадив я сам. Газета виходила два рази на місяць, але при моїх безнастанних,<br />
густо-часто далеких душпастирських подорожах і на те не ставало часу. Деколи<br />
помагала мені в редагуванню моя покійна жінка, особливо в т. зв. „редагуванню ножичковім"<br />
під заголовком Вісти зі старою краю, котрі нераз були зладжені, поки я приїхав<br />
з якої місії. Те все діялося в 1886 році.<br />
„Яка доля стрінула Америку, по моїм відїзді, цього докладно подати не можу. Знаю<br />
лише, що Америка перестала небавом виходити, а на її місце появилася <strong>Свобода</strong>".