Nicoline van Harskamp - DeLVe | Institute for Duration, Location and ...
Nicoline van Harskamp - DeLVe | Institute for Duration, Location and ... Nicoline van Harskamp - DeLVe | Institute for Duration, Location and ...
Ivana Bago & Antonia Majača WHERE EVERY- THING IS YET TO HAPPEN „Can You Speak of This? Yes, I Can“ Učestvuju / With contributions by: Ziad Antar Yane Calovski Libia Castro & Ólafur Ólafsson Ivan Grubanov Nicoline van Harskamp (sa/ in coll. with Thijs Gadiot) Dragan Nikolić Slaven Tolj Liu Wei Judi Werthein
Gdje se sve tek treba dogoditi (“Možeš li govoriti o tome? –Da, mogu.”) Kada smo, nedugo nakon otvorenja prve izložbe SpaPort-a u Banja Luci u rujnu 2008. godine, pozvane od strane Savjeta projekta kao kustosice drugog izdanja ove manifestacije, temeljno pitanje kojim se otvorilo razmišljanje o tome da li – i ako da, na koji način – prihvatiti taj poziv, bilo je pitanje ambivalentnosti naše vlastite pozicije. Ta ambivalentnost proizlazi, s jedne strane, iz nelagode oko doprinosa proliferaciji bijenala koji zaposjedaju prostore konflikta, nestabilnosti i društveno-političkih tenzija, kako bi ponudili umjetnost kao (manje ili više samouvjereni) odgovor na stanje urgentnosti. S druge strane, naša je pozicija specifična utoliko što, iako pozvane “izvana” u kontekst koji je za nas, u praktičnom smislu, nov, on se nipošto ne može promatrati odvojenim od jednog zajedničkog, post-ratnog i post-jugoslavenskog iskustva kojega svi, na području tzv. Zapadnog Balkana, dijelimo. Takva konstelacija stvara tenziju između pozicije u kojoj se “zadatku” istovremeno pristupa izvana i iznutra, kroz ambivalentnost pitanja tko “govori” i u čije ime, te kome se taj “govor” obraća. Izbjegavajući pristup koji bi podrazumijevao upravo “mesijansku” ulogu kulturnih radnica koje bi za cilj imale detekciju “urgentnog stanja“ i iznalaženje naznaka njegovog “rješavanja”, odlučile smo – i sadržajno i u smislu formata – ne napraviti “monološku” izložbu koja bi pritom eksplicitno tematizirala ono što nam se, opet, činilo gotovo predeterminiranim fokusom, a to je reprezentacija Bosne i Hercegovine kao post-ratnog, pre/post-emergency prostora nestabilnosti čija se normalizacija zatim odvija i preko ovog kulturnog projekta, inače sponzoriranog od strane jedne švicarske fondacije. S druge strane, postavilo se pitanje i apsolutne nemogućnosti da se ista stvarnost zanemari. Osnovne konture koje su tako, u konačnici razvijene kao okvir projekta, artikulirale su se kroz pojam potencijalnosti, svijesti da se – unatoč neizvjesnosti budućnosti samog projekta i budućnosti samog društveno-političkog konteksta u kojem se on razvija – može (ali i mora), ući u otvoreni i dugoročni proces imaginacije onoga što nam je unaprijed nametnuto kao “nemoguće“. Pritom je riječ o procesu koji prihvaća vlastitu neizvjesnost kao izbor i koji se, uspostavljanjem suradnji i komunikacije na više razina, razvija kao dugoročni projekt u stalnom “nastajanju”; koji pažljivo i malim koracima uspostavlja svoju prisutnost na lokalnoj i internacionalnoj umjetničkoj sceni i u javnosti, čekajući vlastitu artikulaciju, odnosno – artikulaciju onoga što se tek treba dogoditi. Naslov projekta Gdje se sve tek treba dogoditi / Where Everything Is Yet To Happen (WEIYTH 1 ) sadrži reference na trajanje, mjesto i varijable očekivanog događaja, od kojih su sva tri parametra objedinjena svjesnim zauzimanjem pozicije radikalne nesigurnosti, pozicije “neznanja”, uhvaćenosti u procjep između prošlosti koja ne daje oslonac i budućnosti 13 GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WHERE EVERYTHING IS YET TO HAPPEN
- Page 3: SPAPORT Međunarodna godišnja izlo
- Page 8 and 9: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 10 and 11: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 14 and 15: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 16 and 17: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 18 and 19: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 20 and 21: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 22 and 23: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 24 and 25: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 26 and 27: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 28 and 29: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 30 and 31: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 32 and 33: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 34 and 35: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 36 and 37: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 38 and 39: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 40 and 41: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 42 and 43: UN Tenk, print u boji na aluminiju,
- Page 44 and 45: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 46 and 47: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 48 and 49: Tvoja zemlja ne postoji, 2003 - You
- Page 50 and 51: Studija za spomen obeležje, uljane
- Page 52 and 53: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 54 and 55: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 56 and 57: GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WH
- Page 58: Dragan Nikolić Nacionalni park Nat
- Page 61 and 62: Liu Wei Dan za pamćenje A Day to R
Gdje se sve tek treba dogoditi<br />
(“Možeš li govoriti o tome? –Da, mogu.”)<br />
Kada smo, nedugo nakon otvorenja prve izložbe SpaPort-a u Banja Luci u rujnu 2008.<br />
godine, poz<strong>van</strong>e od strane Savjeta projekta kao kustosice drugog izdanja ove manifestacije,<br />
temeljno pitanje kojim se otvorilo razmišljanje o tome da li – i ako da, na koji<br />
način – prihvatiti taj poziv, bilo je pitanje ambivalentnosti naše vlastite pozicije. Ta<br />
ambivalentnost proizlazi, s jedne strane, iz nelagode oko doprinosa proliferaciji bijenala<br />
koji zaposjedaju prostore konflikta, nestabilnosti i društveno-političkih tenzija, kako bi<br />
ponudili umjetnost kao (manje ili više samouvjereni) odgovor na stanje urgentnosti. S<br />
druge strane, naša je pozicija specifična utoliko što, iako poz<strong>van</strong>e “iz<strong>van</strong>a” u kontekst<br />
koji je za nas, u praktičnom smislu, nov, on se nipošto ne može promatrati odvojenim od<br />
jednog zajedničkog, post-ratnog i post-jugoslavenskog iskustva kojega svi, na području<br />
tzv. Zapadnog Balkana, dijelimo.<br />
Takva konstelacija stvara tenziju između pozicije u kojoj se “zadatku” istovremeno<br />
pristupa iz<strong>van</strong>a i iznutra, kroz ambivalentnost pitanja tko “govori” i u čije ime, te kome<br />
se taj “govor” obraća.<br />
Izbjegavajući pristup koji bi podrazumijevao upravo “mesijansku” ulogu kulturnih<br />
radnica koje bi za cilj imale detekciju “urgentnog stanja“ i iznalaženje naznaka njegovog<br />
“rješa<strong>van</strong>ja”, odlučile smo – i sadržajno i u smislu <strong>for</strong>mata – ne napraviti “monološku”<br />
izložbu koja bi pritom eksplicitno tematizirala ono što nam se, opet, činilo gotovo predeterminiranim<br />
fokusom, a to je reprezentacija Bosne i Hercegovine kao post-ratnog,<br />
pre/post-emergency prostora nestabilnosti čija se normalizacija zatim odvija i preko ovog<br />
kulturnog projekta, inače sponzoriranog od strane jedne švicarske fondacije. S druge<br />
strane, postavilo se pitanje i apsolutne nemogućnosti da se ista stvarnost zanemari.<br />
Osnovne konture koje su tako, u konačnici razvijene kao okvir projekta, artikulirale su<br />
se kroz pojam potencijalnosti, svijesti da se – unatoč neizvjesnosti budućnosti samog<br />
projekta i budućnosti samog društveno-političkog konteksta u kojem se on razvija – može<br />
(ali i mora), ući u otvoreni i dugoročni proces imaginacije onoga što nam je unaprijed<br />
nametnuto kao “nemoguće“. Pritom je riječ o procesu koji prihvaća vlastitu neizvjesnost<br />
kao izbor i koji se, uspostavljanjem suradnji i komunikacije na više razina, razvija kao<br />
dugoročni projekt u stalnom “nastajanju”; koji pažljivo i malim koracima uspostavlja<br />
svoju prisutnost na lokalnoj i internacionalnoj umjetničkoj sceni i u javnosti, čekajući<br />
vlastitu artikulaciju, odnosno – artikulaciju onoga što se tek treba dogoditi.<br />
Naslov projekta Gdje se sve tek treba dogoditi / Where Everything Is Yet To Happen (WEIYTH 1 )<br />
sadrži reference na trajanje, mjesto i varijable očeki<strong>van</strong>og događaja, od kojih su sva tri<br />
parametra objedinjena svjesnim zauzimanjem pozicije radikalne nesigurnosti, pozicije<br />
“neznanja”, uhvaćenosti u procjep između prošlosti koja ne daje oslonac i budućnosti<br />
13<br />
GDJE SE SVE TEK TREBA DOGODITI / WHERE EVERYTHING IS YET TO HAPPEN