You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Hvid stak ild i <strong>hvad</strong>/<br />
<strong>hvad</strong> stak ild i hvid<br />
(<strong>og</strong> brændte <strong>det</strong>?)<br />
N<strong>og</strong>le gange <strong>er</strong> d<strong>er</strong> n<strong>og</strong>et, <strong>og</strong> andre gange<br />
<strong>er</strong> d<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> n<strong>og</strong>et i Nikolajsens tredje lille b<strong>og</strong><br />
Rasmus Nikolajsen<br />
Frihed <strong>og</strong> sex på rejsen<br />
49 sid<strong>er</strong>, 159 kr.<br />
Borgen<br />
Anmeldt af Jakob Øst<strong>er</strong>gaard Nielsen<br />
Rasmus Nikolajsen charm<strong>er</strong> stadig med ordspil,<br />
rim, und<strong>er</strong>drejet kærlighed <strong>og</strong> hul patos<br />
(»O-blommeskib! O-maskevåd!«), <strong>og</strong> n<strong>og</strong>le<br />
gange <strong>er</strong> <strong>det</strong> rigtig godt, men for <strong>det</strong> meste <strong>er</strong><br />
<strong>det</strong> hv<strong>er</strong>ken rigtig godt ell<strong>er</strong> rigtig skidt, <strong>og</strong> en<br />
del af tiden mest n<strong>og</strong>enlunde. B<strong>og</strong>en fald<strong>er</strong> i<br />
fire afsnit. Først »Frihed« som <strong>er</strong> en åben parafras<strong>er</strong>ing<br />
af den gamle »Frihed <strong>er</strong> <strong>det</strong> bedste<br />
guld«, <strong>og</strong> h<strong>er</strong> <strong>er</strong> <strong>det</strong> n<strong>og</strong>le gange direkte smukt;<br />
enten digtet som helhed ell<strong>er</strong> et enkelt dybt<br />
poetikalsk udsagn (»vi sætt<strong>er</strong> svale i køn« ell<strong>er</strong><br />
»jeg har jord <strong>og</strong> gæld i hj<strong>er</strong>tet/ elsk<strong>er</strong> så solsort<br />
som ingen«). Vid<strong>er</strong>e følg<strong>er</strong> »<strong>og</strong>«, som indehol-<br />
d<strong>er</strong> et remix af Frank Jæg<strong>er</strong>s gamle »April,<br />
April«. Og h<strong>er</strong> synes jeg egentlig, at Nikolajsen<br />
slipp<strong>er</strong> bedre fra <strong>det</strong> end Jæg<strong>er</strong>; »Und<strong>er</strong>fulde<br />
børn med røde hår/ løb<strong>er</strong> dristigt ud af byens<br />
senge/ Degnen går bag stærke brilleglas/ i den<br />
fj<strong>er</strong>neste af alle enge« bliv<strong>er</strong> til »Ondskabsfulde<br />
børn med flødelår/ løb<strong>er</strong> dristigt ud af<br />
byens senge/ Regnen slår med store pilleglas/<br />
<strong>og</strong> på fj<strong>er</strong>de sal du mangl<strong>er</strong> penge«. »Sex« består<br />
af en række kærlighedsdigte skrevet op til<br />
et du/hun, <strong>og</strong> de <strong>er</strong> naivt charmende <strong>og</strong> ganske<br />
okay (<strong>og</strong> hell<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> ret meget m<strong>er</strong>e, men, »så<br />
voldgift som j<strong>er</strong>/ når yd<strong>er</strong>st af din negl <strong>er</strong> nok/<br />
hvis solen blir kød/ så tar jeg på lan<strong>det</strong>«, <strong>er</strong><br />
pragtfuld digressivt på en selvfølgelig hel kåd<br />
facon), <strong>og</strong> sidste afsnit, »på rejsen«, <strong>er</strong> igen en<br />
s<strong>er</strong>ie kærlighedsdigte struktur<strong>er</strong>et i en afkortet<br />
sonetkrans (6 digte af fem linj<strong>er</strong>), hvor mest<strong>er</strong>sonetten<br />
<strong>er</strong> den (gudhjælpeme) mest ligegyldige.<br />
Og sådan <strong>er</strong> <strong>det</strong> egentlig med Nikolajsen; for<br />
M<strong>er</strong>e klang i lysets klirren<br />
Jens Asbjørn Seehuusens digtsamling »Lyset klirr<strong>er</strong>« lev<strong>er</strong><strong>er</strong> <strong>ikke</strong><br />
helt den synæstetiske oplevelse, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> lagt op til i titlen<br />
Jens Asbjørn Seehuusen<br />
Lyset klirr<strong>er</strong><br />
61 sid<strong>er</strong>, 199 kr.<br />
Lindhardt & Ringhof<br />
Anmeldt af Pe<strong>er</strong> S. Høgsbro<br />
Digtenes evne til at slå bro mellem forskellige<br />
p<strong>er</strong>ceptionsform<strong>er</strong> <strong>og</strong> d<strong>er</strong>med nå nye sammensatte<br />
sansning<strong>er</strong> af v<strong>er</strong>den forbliv<strong>er</strong> et postulat.<br />
Titlens sammenstød mellem en visuel <strong>og</strong> en<br />
auditiv sfære træng<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> ind i b<strong>og</strong>en, hvilket<br />
<strong>er</strong> beklageligt. Til gengæld får vi eksistentielle<br />
tema<strong>er</strong>, lyrisk følsomhed <strong>og</strong> naturhenvisning<strong>er</strong><br />
i rigelige mængd<strong>er</strong>. Hvad <strong>er</strong> <strong>det</strong> med den<br />
ørken, <strong>og</strong> savannen, <strong>og</strong> <strong>det</strong> hav, d<strong>er</strong> går igen?<br />
Det indres spejling i <strong>det</strong> ydre?<br />
Fost<strong>er</strong>stilling<br />
i et vandløb.<br />
En ørken ell<strong>er</strong>s,<br />
mest af sten,<br />
denne somm<strong>er</strong>.<br />
Yd<strong>er</strong>ste stj<strong>er</strong>ne<br />
<strong>er</strong> ind<strong>er</strong>ste hj<strong>er</strong>ne.<br />
Hvor går lyset hen<br />
når <strong>det</strong> <strong>er</strong> færdigt?<br />
Ja, hele samlingens lys <strong>er</strong> tilsyneladende slukket,<br />
<strong>og</strong> læs<strong>er</strong>en må famle sig frem i forsøget på<br />
at begribe, <strong>hvad</strong> han skal stille op med <strong>det</strong> let<br />
mystiske i billedspr<strong>og</strong>et, d<strong>er</strong> tilsyneladende<br />
blot vis<strong>er</strong> hen på tilfældige sansning<strong>er</strong> <strong>og</strong> de<br />
<strong>ikke</strong> særligt relevante ell<strong>er</strong> vedkommende association<strong>er</strong>,<br />
disse medfør<strong>er</strong> hos <strong>det</strong> talende ell<strong>er</strong><br />
tænkende subjekt. I et digt s<strong>er</strong> man således »En<br />
kindtand/ som står/ i et landskab«. I siden af<br />
tanden, d<strong>er</strong> måske har udspring i sansningen af<br />
en stor tandlignende sten, måske <strong>ikke</strong>, træd<strong>er</strong><br />
»dit ansigt« frem. Hvem du’et <strong>er</strong>, vides <strong>ikke</strong>.<br />
Det <strong>er</strong> <strong>ikke</strong> denne læs<strong>er</strong>. Det <strong>er</strong> måske den til-<br />
Omslag af Sophia Kalkau<br />
(lyrik)<br />
tit bliv<strong>er</strong> <strong>det</strong> ligegyldigt på de fork<strong>er</strong>te tidspunkt<strong>er</strong>,<br />
<strong>og</strong> pludselig står man med et kokset<br />
ordspil ell<strong>er</strong> en charlatan af en onelin<strong>er</strong>; <strong>det</strong> <strong>er</strong><br />
bare <strong>ikke</strong> helt tæftigt nok til at være rigtig plat<br />
ell<strong>er</strong> rigtig legesygt ell<strong>er</strong> rigtig ligegyldigt. Og<br />
måske kunne man mene, at Nikolajsen egentlig<br />
udforsk<strong>er</strong> digtets bundgrænse; hvor lidt kan<br />
d<strong>er</strong> egentlig være d<strong>er</strong>inde ell<strong>er</strong> hvor plat/kådt<br />
kan <strong>det</strong> være uden at <strong>det</strong> knækk<strong>er</strong>, ell<strong>er</strong> hvor<br />
langt kan charmen bære? Dybest set <strong>er</strong> samlingen<br />
som helhed ujævn, n<strong>og</strong>et fald<strong>er</strong>, an<strong>det</strong> vakl<strong>er</strong>,<br />
<strong>og</strong> n<strong>og</strong>et står skrøbeligt <strong>og</strong> paradoksalt tilbage<br />
(<strong>og</strong> <strong>det</strong> <strong>er</strong> tillige <strong>og</strong>så rigtig godt). Nikolajsen<br />
skriv<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> en ueffen poesi, men nyeste<br />
skud <strong>er</strong> helt konkret for lidt på en al for kedelig<br />
facon (O-wört<strong>er</strong>prins! O-lokumstjans!).<br />
bedte hun. Pointen<br />
<strong>er</strong>, at <strong>det</strong> <strong>ikke</strong><br />
vedkomm<strong>er</strong> læs<strong>er</strong>en.<br />
Samlingen <strong>er</strong><br />
delt i tre afsnit,<br />
d<strong>er</strong> indehold<strong>er</strong><br />
henholdsvis 12,<br />
16 <strong>og</strong> 17 digte,<br />
d<strong>er</strong> sjældent fyld<strong>er</strong><br />
m<strong>er</strong>e end en<br />
side, <strong>og</strong> kun<br />
enkelte <strong>er</strong> strofeinddelte.<br />
Det <strong>er</strong><br />
Foto: Simon Lautrop<br />
en kort form, men<br />
den <strong>er</strong> sjældent<br />
prægnant, humoristisk, aforistisk, melankolsk,<br />
absurd, psykotisk ell<strong>er</strong> bare spr<strong>og</strong>ligt ov<strong>er</strong>raskende<br />
nok til at bære <strong>det</strong>. D<strong>er</strong> <strong>er</strong> selvfølgelig<br />
undtagels<strong>er</strong>. Et af de bedste <strong>er</strong> åbningsdigtet,<br />
d<strong>er</strong> med neol<strong>og</strong>ism<strong>er</strong> som »flammepalisand<strong>er</strong>«,<br />
»goldklod<strong>er</strong>«, »vågevodka«, »cigaretnatten« <strong>og</strong><br />
»paradisskørtet« åbn<strong>er</strong> for en original stemme,<br />
d<strong>er</strong> igangsætt<strong>er</strong> læs<strong>er</strong>ens billeddannelse. Det <strong>er</strong><br />
morgen <strong>og</strong> jeg’et »modtag<strong>er</strong> modstræbende<br />
morgenens lys«. Den dag, d<strong>er</strong> følg<strong>er</strong> i samlingen<br />
<strong>er</strong> bare <strong>ikke</strong> lokkende nok. Læs<strong>er</strong>en modtag<strong>er</strong><br />
eft<strong>er</strong>hånden kun modstræbende samlingens<br />
sparsomme lys.<br />
NR. 4 DECEMBER 2003 59