Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
(int<strong>er</strong>view)<br />
Af Kristiane Hau<strong>er</strong><br />
— Jeg må sige <strong>det</strong> h<strong>er</strong> til sidst,<br />
ell<strong>er</strong>s vil jeg bare gå ud af døren<br />
<strong>og</strong> tænke, åh nej, nu har jeg svigtet<br />
<strong>det</strong>, sig<strong>er</strong> forfatt<strong>er</strong>en Hanne Ørstavik<br />
mod slutningen af int<strong>er</strong>viewet,<br />
<strong>og</strong> fortsætt<strong>er</strong>:<br />
— Jeg synes, <strong>det</strong> <strong>er</strong> vigtigt, <strong>det</strong> at<br />
tro på n<strong>og</strong>et <strong>og</strong> at stå for <strong>det</strong>, i en<br />
tid hvor vi alle bare bliv<strong>er</strong> m<strong>er</strong>e <strong>og</strong><br />
m<strong>er</strong>e tilpasningsdygtige.<br />
Hanne Ørstavik <strong>er</strong> en spinkel<br />
kvinde i midten af 30´<strong>er</strong>ne med<br />
kort, affarvet, snehvidt hår. Aftenen<br />
før int<strong>er</strong>viewet, da jeg hørte<br />
hende til en oplæsning, sagde<br />
hun: »Jeg ved, jeg tal<strong>er</strong> lavt, sådan<br />
<strong>er</strong> <strong>det</strong> bare, så hvis I <strong>ikke</strong> kan høre<br />
mig, må I rykke tætt<strong>er</strong>e på.« Og ja,<br />
hun tal<strong>er</strong> lavt, på sit melodisk<br />
klingende norske, lavt <strong>og</strong> med en<br />
blid stemme, men samtidig med<br />
stor intensitet <strong>og</strong> alvor, <strong>og</strong> med et<br />
engagement i hele sin udstråling,<br />
som om hun virkelig har n<strong>og</strong>et<br />
vigtigt at sige en.<br />
Hanne Ørstavik har n<strong>og</strong>et at<br />
sige. Om hvilken betydning læsning<br />
<strong>og</strong> litt<strong>er</strong>atur har i vores liv.<br />
Og hun går <strong>ikke</strong> af vejen for at<br />
sætte begreb<strong>er</strong> som »ægthed« <strong>og</strong><br />
»sandhed« i forbindelse med litt<strong>er</strong>aturen.<br />
Men samtidig men<strong>er</strong> hun,<br />
at <strong>det</strong> <strong>er</strong> meningsløst at tale om<br />
sandhed, hvis man betragt<strong>er</strong> litt<strong>er</strong>aturen<br />
som et objekt. Sandheden<br />
<strong>er</strong> for Hanne Ørstavik <strong>ikke</strong> en<br />
objektiv, målbar kvalitet, men en<br />
kvalitet d<strong>er</strong> skal <strong>er</strong>fares i læsningen.<br />
— »Uge 43« <strong>er</strong> en b<strong>og</strong>, d<strong>er</strong> henvend<strong>er</strong><br />
sig meget stærkt til læs<strong>er</strong>en.<br />
Den sig<strong>er</strong> hej, nu <strong>er</strong> du <strong>og</strong> jeg<br />
indgået i læseposition<strong>er</strong>. Du, læs<strong>er</strong><br />
af teksten, <strong>hvad</strong> gør du ved <strong>det</strong>?<br />
Den peg<strong>er</strong> nærmest på den relation.<br />
Det <strong>er</strong> måske <strong>og</strong>så d<strong>er</strong>for, den<br />
har fået så meget modstand i<br />
Norge.<br />
4<br />
»Sandheden sk<strong>er</strong><br />
i læsningen«<br />
— sig<strong>er</strong> den norske forfatt<strong>er</strong> Hanne Ørstavik,<br />
aktuel i Danmark med sin nyeste roman »Uge 43«<br />
NR. 4 DECEMBER 2003<br />
»Uge 43« <strong>er</strong> Hanne Ørstaviks sjette<br />
roman. Inden da har hun blandt<br />
an<strong>det</strong> udgivet en tril<strong>og</strong>i, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> blevet<br />
meget rost i Norge, <strong>og</strong> hvoraf<br />
<strong>det</strong> sidste bind »Tiden <strong>det</strong> tar«<br />
<strong>og</strong>så <strong>er</strong> ov<strong>er</strong>sat til dansk. Hun har<br />
fået fl<strong>er</strong>e store, norske pris<strong>er</strong>,<br />
senest Amalie Skram-prisen for<br />
hele sit forfatt<strong>er</strong>skab i 2002, men<br />
den sidste b<strong>og</strong> har <strong>ikke</strong> fået samme<br />
positive modtagelse som de<br />
andre. Til gengæld har den bragt<br />
sindene i k<strong>og</strong> ell<strong>er</strong> fået »temp<strong>er</strong>atur<strong>er</strong>ne<br />
til at stige,« som Hanne<br />
Ørstavik sig<strong>er</strong>.<br />
— Temp<strong>er</strong>aturen i b<strong>og</strong>en må have<br />
rørt ved n<strong>og</strong>et, som svar<strong>er</strong> med<br />
modstand <strong>og</strong> høj temp<strong>er</strong>atur. Jeg<br />
tænk<strong>er</strong>, at <strong>det</strong> <strong>er</strong> en måde at beskytte<br />
sig mod <strong>det</strong> i romanen, d<strong>er</strong><br />
vend<strong>er</strong> sig mod læs<strong>er</strong>en. For den<br />
vend<strong>er</strong> sig jo i særlig grad mod<br />
den offentlige læs<strong>er</strong>. Hvis den<br />
offentlige læs<strong>er</strong> skulle tage b<strong>og</strong>ens<br />
imp<strong>er</strong>ativ på sig, ville <strong>det</strong> kræve<br />
en sårbarhed. At man <strong>ikke</strong> bare<br />
forholdt sig til form <strong>og</strong> indhold,<br />
men <strong>og</strong>så sagde, h<strong>er</strong> <strong>er</strong> jeg, <strong>og</strong> jeg<br />
har læst denne b<strong>og</strong>, <strong>og</strong> <strong>det</strong>te <strong>er</strong>farede<br />
jeg.<br />
Litt<strong>er</strong>atur som fag<br />
Det hele virk<strong>er</strong> ell<strong>er</strong>s tilsyneladende<br />
meget fredeligt. »Uge 43«<br />
handl<strong>er</strong> om den 33-årige Solveig,<br />
d<strong>er</strong> har fået job på en højskole (i<br />
Norge en form for distrikt-univ<strong>er</strong>sitet)<br />
som litt<strong>er</strong>aturlær<strong>er</strong>. På højskolen<br />
und<strong>er</strong>vis<strong>er</strong> litt<strong>er</strong>aturforsk<strong>er</strong>en<br />
Hilde, som <strong>er</strong> Solveigs store<br />
faglige forbillede. B<strong>og</strong>en skildr<strong>er</strong><br />
den uge i oktob<strong>er</strong>, uge 43, hvor<br />
Hilde <strong>og</strong> Solveig for første gang<br />
mødes, <strong>og</strong> hvor Solveig samtidig<br />
forsøg<strong>er</strong> at lære sine stud<strong>er</strong>ende,<br />
<strong>det</strong> hun selv s<strong>er</strong> som <strong>det</strong> all<strong>er</strong> væsentligste<br />
i læsningen af litt<strong>er</strong>atur;<br />
de fire bud som Hilde i sin tid har<br />
formul<strong>er</strong>et: Hvad <strong>er</strong> d<strong>er</strong> blevet<br />
sagt? Hvordan <strong>er</strong> <strong>det</strong> sagt? Er <strong>det</strong><br />
ægte? Hvad indebær<strong>er</strong> <strong>det</strong>?<br />
Til Solveigs store fortvivlelse modsætt<strong>er</strong><br />
de stud<strong>er</strong>ende sig <strong>det</strong>te krav<br />
om ægthed i litt<strong>er</strong>aturen, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så<br />
Hilde indrømm<strong>er</strong>, at hun <strong>ikke</strong><br />
læng<strong>er</strong>e selv kan gå ind for denne<br />
radikale position. B<strong>og</strong>en skildr<strong>er</strong>,<br />
hvordan Solveig m<strong>er</strong>e <strong>og</strong> m<strong>er</strong>e<br />
rasende <strong>og</strong> desp<strong>er</strong>at står alene tilbage<br />
med et litt<strong>er</strong>atursyn, d<strong>er</strong> <strong>og</strong>så<br />
eksistentielt set har afgørende<br />
betydning for hende, fordi hun i<br />
<strong>det</strong> hele taget længes eft<strong>er</strong> en ægthed<br />
i sin tilværelse.<br />
For Solveig må litt<strong>er</strong>aturen være<br />
sand, ægte, for at være god litt<strong>er</strong>atur.<br />
Men disse begreb<strong>er</strong> om <strong>det</strong><br />
sande <strong>og</strong> <strong>det</strong> ægte, som i følge<br />
Solveig opstår som en intuitiv fornemmelse<br />
i mø<strong>det</strong> med teksten,<br />
magt<strong>er</strong> hun <strong>ikke</strong> at formidle vid<strong>er</strong>e<br />
til sine stud<strong>er</strong>ende, d<strong>er</strong> kald<strong>er</strong><br />
dem for et “følelsesmæssigt påfund”,<br />
<strong>og</strong> som i ste<strong>det</strong> eft<strong>er</strong>lys<strong>er</strong><br />
“præcise analys<strong>er</strong>edskab<strong>er</strong>”. Kan<br />
man ov<strong>er</strong>hove<strong>det</strong> und<strong>er</strong>vise i litt<strong>er</strong>atur<br />
med et så radikalt litt<strong>er</strong>atursyn<br />
som Solveigs?<br />
— Det <strong>er</strong> <strong>det</strong> dilemma, jeg har<br />
ønsket at problematis<strong>er</strong>e. Om <strong>det</strong><br />
ov<strong>er</strong>hove<strong>det</strong> <strong>er</strong> muligt at gøre litt<strong>er</strong>atur<br />
til et fag, <strong>og</strong> på hvilket niveau,<br />
<strong>og</strong> <strong>hvad</strong> mist<strong>er</strong> man? Mist<strong>er</strong><br />
man måske <strong>det</strong> all<strong>er</strong> vigtigste, som<br />
<strong>er</strong> <strong>er</strong>faringen af litt<strong>er</strong>aturen, <strong>det</strong><br />
subjektive møde. Hanne Ørstavik<br />
fortsætt<strong>er</strong>:<br />
— Jeg ønsk<strong>er</strong> at belyse, at n<strong>og</strong>et<br />
<strong>og</strong>så sk<strong>er</strong> i læsningen. At <strong>det</strong> <strong>er</strong><br />
vigtigt at se på læsningen som en<br />
relation, d<strong>er</strong> kræv<strong>er</strong> at n<strong>og</strong>et bliv<strong>er</strong><br />
<strong>er</strong>faret et sted fra. Det gør, at man<br />
både må arbejde med tekst <strong>og</strong><br />
teori, men <strong>og</strong>så med sig selv <strong>og</strong> sit<br />
eget ståsted, fordi <strong>det</strong> hæng<strong>er</strong> sammen.<br />
Handlingen i »Uge 43« <strong>er</strong>fares<br />
først <strong>og</strong> fremmest fra Solveigs<br />
ståsted, hvilket <strong>er</strong> et meget skrøbeligt<br />
udgangspunkt. For nok har<br />
Solveig principfaste holdning<strong>er</strong><br />
om litt<strong>er</strong>atur, men de dækk<strong>er</strong> sam-<br />
tidig ov<strong>er</strong> en stor p<strong>er</strong>sonlig usikk<strong>er</strong>hed.<br />
Hvorfor har du netop valgt en<br />
p<strong>er</strong>son som Solveig, d<strong>er</strong> <strong>og</strong>så vis<strong>er</strong><br />
bagsiden ved at insist<strong>er</strong>e blindt på<br />
sandheden, til at udsige et litt<strong>er</strong>atursyn,<br />
som du selv bifald<strong>er</strong>?<br />
— Fordi jeg tænkte, at romanen<br />
netop ved at vise disse modgående<br />
bevægels<strong>er</strong> <strong>og</strong>så kan vise, hvor<br />
vanskelige disse begreb<strong>er</strong> <strong>er</strong>. Havde<br />
Solveig været stærk<strong>er</strong>e, <strong>og</strong>så i<br />
mø<strong>det</strong> med andre mennesk<strong>er</strong>,<br />
havde d<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> været så meget på<br />
spil. Sandhedsbegrebet <strong>og</strong> ægthedsbegrebet<br />
<strong>er</strong> <strong>og</strong>så meget<br />
skrøbelige begreb<strong>er</strong>, <strong>og</strong> Solveigs<br />
konstitution spejl<strong>er</strong> skrøbeligheden<br />
i begreb<strong>er</strong>ne, men hendes<br />
desp<strong>er</strong>ation vis<strong>er</strong> <strong>og</strong>så, at længslen<br />
eft<strong>er</strong> disse begreb<strong>er</strong> <strong>er</strong> akut. Samtidig<br />
kan jeg godt lide denne<br />
skarphed hos Solveig, denne kompromisløshed.<br />
Jeg kan lide, at hun<br />
står for <strong>det</strong>, hun tror på, men jeg<br />
s<strong>er</strong> <strong>og</strong>så, at <strong>det</strong> skad<strong>er</strong> hende. Det<br />
<strong>er</strong> <strong>det</strong>, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> så vanskeligt.<br />
Sårbarhed<br />
Som Hanne Ørstavik sidd<strong>er</strong> h<strong>er</strong><br />
foran mig, har hun selv denne på<br />
en gang insist<strong>er</strong>ende kompromisløshed<br />
<strong>og</strong> samtidig skrøbelighed<br />
ov<strong>er</strong> sig. Hun lægg<strong>er</strong> da hell<strong>er</strong><br />
<strong>ikke</strong> skjul på, at hun litt<strong>er</strong>ært set<br />
sympatis<strong>er</strong><strong>er</strong> fuldt ud med sin<br />
hovedp<strong>er</strong>sons holdning<strong>er</strong>:<br />
— Jeg ønsk<strong>er</strong> at sige, at litt<strong>er</strong>atur<br />
handl<strong>er</strong> om n<strong>og</strong>et, d<strong>er</strong> <strong>er</strong> vigtigt.<br />
Ønsk<strong>er</strong> at sige, at d<strong>er</strong> findes forskelle.<br />
Komm<strong>er</strong>cialis<strong>er</strong>ingen <strong>er</strong> jo<br />
så massiv, at kvalitetskrit<strong>er</strong>iet for<br />
litt<strong>er</strong>atur <strong>ikke</strong> læng<strong>er</strong>e findes i forhold<br />
til an<strong>det</strong> end salgskrit<strong>er</strong>iet.<br />
Men d<strong>er</strong> <strong>er</strong> <strong>og</strong>så n<strong>og</strong>et an<strong>det</strong> i litt<strong>er</strong>aturen,<br />
som vi hele tiden må<br />
holde en forbindelse åben til. Det<br />
<strong>er</strong> i forsøget på at spr<strong>og</strong>liggøre <strong>det</strong>,<br />
at vi måske når til n<strong>og</strong>et vigtigt.<br />
Du sig<strong>er</strong>, at d<strong>er</strong> hvor litt<strong>er</strong>aturen<br />
bliv<strong>er</strong> virkeliggjort <strong>er</strong> i læs<strong>er</strong>en<br />
und<strong>er</strong> læsningen. Men jeg har fornemmelsen<br />
af, at Solveig føl<strong>er</strong> sig<br />
uvirkelig. Som om hun <strong>ikke</strong> kan<br />
koble litt<strong>er</strong>aturen <strong>og</strong> virkeligheden<br />
til hinanden, <strong>ikke</strong> kan nå virkeligheden<br />
gennem litt<strong>er</strong>aturen.<br />
— Jeg tror hell<strong>er</strong> <strong>ikke</strong>, at Solveig<br />
selv tror, at vejen til virkeligheden<br />
går gennem litt<strong>er</strong>aturen, at løsningen<br />
ligg<strong>er</strong> i litt<strong>er</strong>aturen. Men på<br />
den anden side tror jeg, at de sted<strong>er</strong><br />
vi bevæg<strong>er</strong> os hen til i os selv,<br />
når vi læs<strong>er</strong>, for mange mennesk<strong>er</strong><br />
måske <strong>er</strong> den mest ægte kontakt vi<br />
har med virkeligheden. For n<strong>og</strong>en<br />
<strong>er</strong> <strong>det</strong> en flugt, for andre tror jeg,<br />
at <strong>det</strong> kan være <strong>det</strong> modsatte, at<br />
komme i kontakt med <strong>er</strong>faring<strong>er</strong><br />
<strong>og</strong> <strong>er</strong>kendels<strong>er</strong> i sig selv, som <strong>ikke</strong>