Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
(stand in)<br />
fortsat fra forrige side<br />
ankomst — med ell<strong>er</strong> uden »halsende<br />
hunde«. Denne struktur<br />
gæld<strong>er</strong> både på mikroplanet i indledningskapitlets<br />
små <strong>er</strong>otiske tableau<strong>er</strong><br />
<strong>og</strong> som makrostruktur for<br />
hele romanen. Sat på spidsen kan<br />
Tine — <strong>og</strong>så — betragtes som en<br />
pornofilm, d<strong>er</strong> på klassisk vis<br />
begynd<strong>er</strong> med lesbisk petting <strong>og</strong><br />
end<strong>er</strong> med et stort het<strong>er</strong>oseksuelt<br />
knald (i alle or<strong>det</strong>s betydning<strong>er</strong>).<br />
Denne fodnote <strong>er</strong> naturligvis<br />
bemærkelsesværdig. John Chr.<br />
Jørgensen opfordr<strong>er</strong> i »Ekstra-<br />
Bla<strong>det</strong>« sin Bang-elskende læs<strong>er</strong><br />
til h<strong>er</strong> at forsyne sig med rigelige<br />
mængd<strong>er</strong> af stesolid<strong>er</strong>. Ikke uden<br />
grund. For mask<strong>er</strong>et <strong>og</strong> forsøgt<br />
uskyldiggjort som lærd ref<strong>er</strong>ence<br />
gemm<strong>er</strong> d<strong>er</strong> sig h<strong>er</strong> en utilladelig<br />
tankeassociation, d<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> forfølges,<br />
men hell<strong>er</strong> <strong>ikke</strong> und<strong>er</strong>trykkes.<br />
I ste<strong>det</strong> komm<strong>er</strong> fodnoten som<br />
kompromis. Fodnoten har h<strong>er</strong> en<br />
destabilis<strong>er</strong>ende effekt som radikalt<br />
<strong>og</strong> uopfulgt fortolkningsforslag.<br />
Den mask<strong>er</strong><strong>er</strong> et genrebrud,<br />
en umoralsk digression, d<strong>er</strong> tru<strong>er</strong><br />
med at stjæle int<strong>er</strong>essen fra hovedargumentationen.<br />
Den <strong>er</strong> et irrita-<br />
34<br />
NR. 4 DECEMBER 2003<br />
tionsmoment, en h<strong>er</strong>meneutisk<br />
narrefisse.<br />
Fodnoten som sm<strong>er</strong>tepunkt<br />
Imidl<strong>er</strong>tid kan fodnoten <strong>og</strong>så misbruges<br />
på anden vis end i ovennævnte<br />
pu<strong>er</strong>ile ell<strong>er</strong> senpub<strong>er</strong>tære<br />
<strong>og</strong> pseudoporn<strong>og</strong>rafiske forsøg på<br />
at kaste kødluns<strong>er</strong> ud til anmeld<strong>er</strong>korpset<br />
(d<strong>er</strong> i <strong>det</strong>te tilfælde har<br />
nu grebet dem med sund appetit).<br />
Den kan mark<strong>er</strong>e et sm<strong>er</strong>tepunkt,<br />
en radikal undladelsessynd, en<br />
reflektorisk afmagt á la: »ja, jeg<br />
ved godt, at <strong>det</strong>te har vidtrækkende<br />
konsekvens<strong>er</strong>, at <strong>det</strong> kræv<strong>er</strong><br />
langt m<strong>er</strong>e argumentation, inddragelse<br />
af bred<strong>er</strong>e mat<strong>er</strong>iale, grundlagsdiskussion<strong>er</strong>,<br />
nydefin<strong>er</strong>ing<strong>er</strong><br />
<strong>og</strong> meget an<strong>det</strong>, ja, i virkeligheden<br />
en helt ny b<strong>og</strong>, <strong>og</strong> den ork<strong>er</strong> ell<strong>er</strong><br />
magt<strong>er</strong> jeg altså <strong>ikke</strong> at skrive,<br />
men på den anden side må <strong>det</strong>te<br />
siges — <strong>og</strong> så kan andre, kl<strong>og</strong><strong>er</strong>e,<br />
yngre <strong>og</strong> m<strong>er</strong>e en<strong>er</strong>giske måske<br />
tage bolden op«. En sådan fodnote<br />
ell<strong>er</strong> et sådant sm<strong>er</strong>tepunkt udgør<br />
min behandling af Bangs udvikling<br />
fra naturalisme til impressionisme:<br />
Også denne udvikling har en seksualitetsteoretisk<br />
dimension, som<br />
H<strong>er</strong>man Bang selv lægg<strong>er</strong> op til i<br />
»Gedanken zum<br />
Sexualitätsproblem«. Han sig<strong>er</strong><br />
h<strong>er</strong>, at den homoseksuelle kunstn<strong>er</strong><br />
aldrig vov<strong>er</strong> at udtrykke sine<br />
følels<strong>er</strong> direkte <strong>og</strong> således aldrig<br />
vil kunne udfolde sit talents fulde<br />
<strong>og</strong> oprindelige kraft: »Um eine<br />
ewige Mask<strong>er</strong>ade zu v<strong>er</strong>meiden,<br />
wen<strong>det</strong> <strong>er</strong> sich von sich selbst und<br />
seinen eigenen Gefühlen ab und<br />
wird als Künstl<strong>er</strong> von allen Dingen<br />
ein Beobacht<strong>er</strong> sein<strong>er</strong> Mitmenschen,<br />
und zwar in den meisten<br />
Fällen ein gross<strong>er</strong> Schild<strong>er</strong><strong>er</strong>, weil<br />
<strong>er</strong> sozusagen mit vi<strong>er</strong> Augen<br />
sieht.« H<strong>er</strong> synes Bang at lev<strong>er</strong>e<br />
stof til en række kobling<strong>er</strong> mellem<br />
litt<strong>er</strong>aturhistorie <strong>og</strong> seksualitetshistorie,<br />
ja, måske kan »Gedanken<br />
zum Sexualitätsproblem« med<br />
dens beskrivelse af den homoseksuelle<br />
kunstn<strong>er</strong>s position som<br />
udenforstående læses som en skitse<br />
til en impressionistisk poetik.<br />
Man kan således måske — <strong>og</strong>så —<br />
søge en af impressionismens rødd<strong>er</strong><br />
ell<strong>er</strong> forudsætning<strong>er</strong> i H<strong>er</strong>man<br />
Bangs seksuelle outsid<strong>er</strong>position,<br />
hvor han <strong>ikke</strong> men<strong>er</strong> at kunne<br />
give sine følels<strong>er</strong> direkte udtryk,<br />
<strong>og</strong> <strong>ikke</strong> ønsk<strong>er</strong> »eine ewige<br />
Mask<strong>er</strong>ade« (måske som i tilfældene<br />
med Kamilla- <strong>og</strong> Eva-sk<strong>ikke</strong>ls<strong>er</strong>ne<br />
fra »Haabløse Slægt<strong>er</strong>«). I<br />
ste<strong>det</strong> bliv<strong>er</strong> han så ’iagttag<strong>er</strong>’, en<br />
position, d<strong>er</strong> kan kobles til den<br />
impressionistiske fortællekunst,<br />
d<strong>er</strong> op<strong>er</strong><strong>er</strong><strong>er</strong> med en ekstrem<br />
diskret (<strong>ikke</strong> ’passiv’) fortælleteknik.<br />
»Stuk« <strong>er</strong> således måske en<br />
slags impressionistisk ’B<strong>er</strong>nhard<br />
Foto: Henrik Varmark<br />
Hoff’ med en radikal flytning af<br />
fokus fra betragt<strong>er</strong>en selv til <strong>det</strong><br />
betragtede. Det mærkværdige <strong>er</strong><br />
således ligeledes rykket fra excentrik<strong>er</strong>ens<br />
introspektion af sin egen<br />
besynd<strong>er</strong>lighed <strong>og</strong> af andre p<strong>er</strong>son<strong>er</strong>s<br />
besynd<strong>er</strong>lighed<strong>er</strong> til en tilsyneladende<br />
neutral <strong>og</strong> objektiv skildring<br />
af univ<strong>er</strong>set, d<strong>er</strong> nu til<br />
gengæld skildres som mærkværdigt.<br />
Hvis jeg skulle skrive min Bangb<strong>og</strong><br />
forfra, blev <strong>det</strong> måske ud fra<br />
denne grundhypotese, d<strong>er</strong> på m<strong>er</strong>e<br />
konsekvent vis kunne genindskrive<br />
Bang i litt<strong>er</strong>aturhistorien i ste<strong>det</strong><br />
for — som Niels Barfoed rigtigt<br />
bemærk<strong>er</strong> <strong>det</strong> i »Weekend-avisen‹<br />
— at skrive ham ud af den.