Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Klaus Rifbj<strong>er</strong>g<br />
Alea<br />
En tilfældighedsroman<br />
464 sid<strong>er</strong>, 348 kr.<br />
Gyldendal<br />
Hr. Værk<br />
Anmeldt af Henrik Bach<br />
»Nu kimede telefonen igen.« Sådan<br />
begynd<strong>er</strong> Tom Kristensens<br />
»Hærværk«, den store nøgl<strong>er</strong>oman<br />
fra 1930 om menneskelig d<strong>er</strong>oute,<br />
med <strong>det</strong> uforglemmelige motto:<br />
»Frygt sjælen <strong>og</strong> dyrk den <strong>ikke</strong> for<br />
den lign<strong>er</strong> en last.«<br />
»Telefonen ring<strong>er</strong>: Telefon<strong>er</strong><br />
ring<strong>er</strong> ov<strong>er</strong> hele v<strong>er</strong>den.« Sådan<br />
begynd<strong>er</strong> Klaus Rifbj<strong>er</strong>gs »Alea«.<br />
Måske bare en tilfældighed, for<br />
<strong>det</strong>te <strong>er</strong> en tilfældighedsroman,<br />
hvor alea <strong>er</strong> latin <strong>og</strong> betyd<strong>er</strong> t<strong>er</strong>ning.<br />
Og t<strong>er</strong>ningen slås hele tiden<br />
<strong>og</strong> land<strong>er</strong> på n<strong>og</strong>et nyt, d<strong>og</strong> <strong>ikke</strong><br />
sjældent på både hærværk <strong>og</strong> Tom<br />
Kristensen. Jeg <strong>er</strong> <strong>og</strong>så sikk<strong>er</strong> på,<br />
at havde den gamle kritik<strong>er</strong><br />
Henning Kehl<strong>er</strong> været iblandt os,<br />
så havde han ment <strong>det</strong> samme,<br />
som han dengang skrev i anmeldelsen<br />
af »Hærværk« i<br />
B<strong>er</strong>ling<strong>er</strong>en: »Hvilket Formaal tjen<strong>er</strong><br />
<strong>det</strong> trykte Ref<strong>er</strong>at af uartige<br />
Ord, Bisseord?«.<br />
Foto: Georg Oddn<strong>er</strong><br />
I PH-lampens skær har Rifbj<strong>er</strong>g skrevet en humoristisk<br />
hærværksroman om den lille lort <strong>og</strong> den store lort<br />
Som bekendt <strong>er</strong> Klaus Rifbj<strong>er</strong>g,<br />
foruden at være en god dreng, så<br />
<strong>og</strong>så både uartig <strong>og</strong> en bisse, hvilket<br />
aldrig har været tydelig<strong>er</strong>e end<br />
h<strong>er</strong>.<br />
Man kan <strong>og</strong>så roligt sige, at alt<br />
<strong>er</strong> ved <strong>det</strong> gamle i Rifbj<strong>er</strong>gs 460sid<strong>er</strong>s<br />
decoupage af syn<strong>er</strong> <strong>og</strong> fakta:<br />
alt <strong>og</strong> alle måles <strong>og</strong> vejes i kulturradikale<br />
Rif-alen. Men samtidig —<br />
<strong>og</strong> <strong>det</strong> <strong>er</strong> jo <strong>det</strong>, d<strong>er</strong> gør ham så<br />
suv<strong>er</strong>æn — så forstår han stadig at<br />
punkt<strong>er</strong>e, provok<strong>er</strong>e, nedbryde,<br />
opbygge, ophidse <strong>og</strong> ov<strong>er</strong>raske; at<br />
røre.<br />
Og mens telefonen i »Hærværk«<br />
får lov til at kime, så bliv<strong>er</strong> den<br />
taget i »Alea«. For hr. Rifbj<strong>er</strong>g,<br />
som han med ironisk distance kald<strong>er</strong><br />
sig selv i romanen — når han<br />
da <strong>ikke</strong> <strong>er</strong> første p<strong>er</strong>son singularis<br />
— tag<strong>er</strong> den. Og så <strong>er</strong> samtalen i<br />
gang mellem hr. Værk <strong>og</strong> hr. Rifbj<strong>er</strong>g.<br />
Indtil t<strong>er</strong>ningen kastes, <strong>og</strong><br />
tid <strong>og</strong> sted skift<strong>er</strong>; værket rumm<strong>er</strong><br />
mange skrift<strong>er</strong>. Snart <strong>er</strong> vi på druk<br />
med en ung William Heinesen i<br />
30’<strong>er</strong>nes København sammen med<br />
bl.a. Tom Kristensen, Aksel<br />
Sandemose <strong>og</strong> Paul la Cour, så<br />
man næsten selv <strong>er</strong> til stede i<br />
øldunsten <strong>og</strong> savsmul<strong>det</strong> på Café<br />
Nick. Sen<strong>er</strong>e skift<strong>er</strong> scenen til<br />
Færø<strong>er</strong>ne, mange år sen<strong>er</strong>e midt i<br />
hr. Heinesens otium. Ell<strong>er</strong> vi <strong>er</strong> i<br />
Spanien med hr. Rifbj<strong>er</strong>g, en afdæmpet<br />
tur med mod<strong>er</strong>en, <strong>og</strong><br />
sen<strong>er</strong>e med venn<strong>er</strong>ne Jørgen Leth<br />
<strong>og</strong> Ebbe Trab<strong>er</strong>g <strong>og</strong> Funcador. Men<br />
uanset <strong>hvad</strong> t<strong>er</strong>ningen står på, <strong>er</strong><br />
<strong>det</strong> Rifbj<strong>er</strong>g selv, d<strong>er</strong> slår, <strong>og</strong><br />
spill<strong>er</strong>egl<strong>er</strong>ne sig<strong>er</strong> private <strong>og</strong> kulturelle<br />
<strong>er</strong>indringsskits<strong>er</strong> <strong>og</strong> kommentar<strong>er</strong><br />
til tiden før <strong>og</strong> nu.<br />
Kommentar<strong>er</strong> til Martin A.<br />
Hansen <strong>og</strong> almuelivet, som jo <strong>ikke</strong><br />
liiiiige <strong>er</strong> Rifs kop te; ell<strong>er</strong> frem til<br />
nutidens hurtighed <strong>og</strong> hæslighed<br />
<strong>og</strong> nuværende fjend<strong>er</strong> <strong>og</strong> nationale<br />
som Bent Blüdnikow, Bent Jensen,<br />
Jesp<strong>er</strong> Langballe, Ulrik Høy, Lars<br />
Hedegaard, Pia Kjærsgaard, you<br />
name them, hvor værket ryg<strong>er</strong> helt<br />
op i <strong>det</strong> røde felt i et nærmest<br />
celine’sk ras<strong>er</strong>i. Skal n<strong>og</strong>en pisse<br />
t<strong>er</strong>ritoriet af, så <strong>er</strong> <strong>det</strong> Rifbj<strong>er</strong>g. H<strong>er</strong><br />
kan man godt få den tanke, at forfatt<strong>er</strong>en<br />
<strong>er</strong> knap så mod<strong>er</strong>ne <strong>og</strong><br />
nuanc<strong>er</strong>et, for lige bortset fra kvindehåndbold,<br />
så var alt bedre i<br />
»gamle« dage, dvs. især i PH-,<br />
Erik Knudsen-, Jesp<strong>er</strong> Jensen- <strong>og</strong><br />
Panduro-dagene. Foruden selvfølgelig<br />
at Tom Kristensen <strong>og</strong> Villy<br />
Sørensen <strong>og</strong> Georg Brandes <strong>og</strong>så<br />
hør<strong>er</strong> med til plusordenen.<br />
I sin kritik af kirken (hvor han<br />
gudværelovet skeln<strong>er</strong> mellem kir-<br />
(roman)<br />
kens H<strong>er</strong>re <strong>og</strong> H<strong>er</strong>rens kirke), af<br />
<strong>det</strong> nationale, af krig <strong>og</strong> fred, <strong>og</strong> af<br />
venn<strong>er</strong> <strong>og</strong> fjend<strong>er</strong>, sving<strong>er</strong> Rifbj<strong>er</strong>g<br />
mellem pu<strong>er</strong>il udfarelse <strong>og</strong> ov<strong>er</strong>legen<br />
sætten alt <strong>og</strong> alle på plads. Det<br />
<strong>er</strong> vildt på den gode måde, fordi<br />
hr. Rifbj<strong>er</strong>g som sagt <strong>er</strong> Rifbj<strong>er</strong>g.<br />
T<strong>er</strong>ningen kastes igen, <strong>og</strong> så <strong>er</strong><br />
unge, usikre hr. Rifbj<strong>er</strong>g ved at<br />
gøre sit indt<strong>og</strong> på parnasset; gennem<br />
svingdøren til jobsamtale på<br />
Politiken, ell<strong>er</strong> som en af redaktør<strong>er</strong>ne<br />
af »Vindrosen«. Og på<br />
oplæsnings- <strong>og</strong> druktur med den<br />
drukne Tove Ditlevsen, på tur med<br />
W<strong>er</strong>n<strong>er</strong> <strong>og</strong> Hanne Marie Svendsen,<br />
hvor førstnævntes ansigt om natten<br />
bliv<strong>er</strong> bleg<strong>er</strong>e <strong>og</strong> bleg<strong>er</strong>e, for<br />
til sidst at forvandle sig til k<strong>og</strong>t<br />
spaghetti.<br />
Et af de mest bevægende afsnit<br />
i b<strong>og</strong>en <strong>er</strong> <strong>det</strong> korte, afdæmpede<br />
stykke om Hans Hedtofts død på<br />
hotelværelset i Stockholm, som<br />
går ov<strong>er</strong> i et par sid<strong>er</strong>s tragedie om<br />
Jens Otto Krag; disse sid<strong>er</strong> <strong>er</strong> sublime,<br />
fordi de i sin enkelthed vis<strong>er</strong><br />
forfatt<strong>er</strong>ens format.<br />
Så kastes t<strong>er</strong>ningen igen, <strong>og</strong> vi<br />
<strong>er</strong> snart endnu læng<strong>er</strong>e tilbage i<br />
tiden hos Sophus Claussen, Johannes<br />
V. Jensen ell<strong>er</strong> frem igen til<br />
nutiden til et hærværksportræt af<br />
mening<strong>er</strong>nes handyman Niels<br />
Højlund fra forsamlingshuset.<br />
D<strong>er</strong> <strong>er</strong> meget m<strong>er</strong>e <strong>og</strong> mange<br />
fl<strong>er</strong>e, som kunne fremhæves, men<br />
jeg <strong>er</strong> ved at have opbrugt min<br />
udstukne ordkvote til denne<br />
anmeldelse. Lad mig d<strong>er</strong>for nævne,<br />
at foruden ovennævnte p<strong>er</strong>son<strong>er</strong><br />
så medvirk<strong>er</strong> følgende: hr.<br />
Rifbj<strong>er</strong>gs far, Kaj Munk, Jørgen-<br />
Frantz Jacobsen, Carsten Jensen,<br />
Dronningen, Jan Kjærstad, Thorkild<br />
Bjørnvig, Kai Friis Møll<strong>er</strong>,<br />
Poul Nyrup Rasmussen, And<strong>er</strong>s<br />
F<strong>og</strong>h Rasmussen, H.C. And<strong>er</strong>sen,<br />
Søren Ryge Pet<strong>er</strong>sen <strong>og</strong> mange,<br />
mange fl<strong>er</strong>e.<br />
Sjæle dyrkes, <strong>og</strong> last<strong>er</strong>ne <strong>er</strong><br />
mange. Jeg har <strong>ikke</strong> moret mig så<br />
kongeligt siden Freddie Nietzsches<br />
»Ecce Homo« <strong>og</strong> Charles<br />
Buk.’s »All the Assholes in the<br />
World and Mine«.<br />
Lad os så slutte med <strong>det</strong>te citat<br />
fra side 12: »Og så har han på en<br />
gang villet udfordre dem, fornærme<br />
dem, forarge — <strong>og</strong> samtidig<br />
tage dem til sit hj<strong>er</strong>te i et fortvivlet<br />
håb om, at de må forstå ham, forstå<br />
hans hensigt <strong>og</strong> på en ell<strong>er</strong><br />
anden måde elske ham. Alt sammen<br />
omsonst. D<strong>er</strong>for <strong>og</strong>så denne<br />
mærkelige blanding af kulde <strong>og</strong><br />
varme, af uforskammethed <strong>og</strong><br />
appel, hengivenhed <strong>og</strong> foragt,<br />
barnagtighed <strong>og</strong> visdom.<br />
NR. 4 DECEMBER 2003 3