<strong>Johanne</strong> <strong>Katrine</strong> <strong>Nielsen</strong> (7) Slægtshistorie Vedrørende tiden i Onsild, har Anni berettet følgende: .....”Det var en gård i Onsild overfor en skole i en lille Kirkeby. Der flyttede vi til i foråret, da jeg blev 4 år. Der var nogle store stuer og masser af plads. I køkkenet stod der et stort AGA-komfur. Tiden i Onsild gik fint nok, det var bare noget andet. <strong>Johanne</strong> sagde øvterhaven, som de nye naboer studsede over, for hvad betød det - Urtehaven var det jo. <strong>Johanne</strong> gik til gymnastik i husmorforeningen og til tysk og engelsk, når der var mulighed for det på skolen. <strong>Johanne</strong> og Ove spillede også kort med naboerne, og de tog på ture sammen. De havde stadig kontakt med <strong>Johanne</strong>’s barndomsveninde fra Skelund, Ruth, der var blevet gift med Søren. De kom på besøg, og de tog på ferie sammen. <strong>Johanne</strong> passede os fire børn, og der var også en tjenestekarl, der boede på gården. Så der skulle laves mad til mange hver dag. <strong>Johanne</strong> fik en halv slagtegris ind på køkkenbordet, som så blev parteret og pakket i pakker, som hun bagefter cyklede ned til frysehuset i Onsild Stationsby med. Det var en stor hjælp da der kom fryser, køleskab og vaskemaskine. I starten havde vi også vaskekælder med gruekedel i kælderen i et udhus under en lejlighed, som blev udlejet til familier. Jeg husker lejligheden var udlejet 2 gange, indtil mine forældre stoppede med udlejningen. <strong>Johanne</strong> var altid i gang, det var et stort hus og en stor have. Jeg husker hun løb, når hun hørte stalddøren gå, for så skulle far og karlen ind og have mad - og de var sultne. Om middagen var det varm mad, og om aftenen var det resten af det varme mad og så rugbrød, hvis de var mere sulten. <strong>Johanne</strong> kunne godt lide mørkningen, som hun kaldte det. Så sad hun i stuen og strikkede eller læste med en lille læselampe. Det var sidst på eftermiddagen, hvor der var faldet lidt mere ro på dagen, og der kun var aftensmaden tilbage, der skulle sættes på bordet. Aftenkaffen var også vigtig. Ove skulle altid have et stykke kage, men <strong>Johanne</strong> prøvede at holde igen med vægten, så hun spiste tit et stykke knækbrød med ost. <strong>Johanne</strong> havde nok at passe inde i huset, men når roerne skulle hakkes, så måtte vi alle ud at hjælpe til. Ove sagde altid, at det ikke blev nødvendigt i år, for han havde sprøjtet for ukrudt som meld og senegræs, og roerne så fine ud. Men når tiden så nærmede sig, sagde han altid, at vi nok lige skulle rende dem igennem en enkelt gang. Vi fik sommetider overtalt far til at køre til Øster Hurup, hvor vi kunne bade, men det blev aldrig så lang tid, for kørerne skulle jo malkes om aftenen. Så tog far en lur mens vi badede, mor havde madkurv og kaffe med. Vi havde flere udflugter, hvor vi kørte ud i det blå og satte os i vejkanten med campingbordet. Bordet kunne klappes sammen, og der var 4 klapstole, der kunne være inden i bordet, og så kunne det bæres som en stor kuffert. Der var også en madkasse, som kunne åbnes i siden. Der var 3 bakker i, hvor der kunne stå madder på række. Den var rødternet og med et lille læderhåndtag, den kunne bæres i. Mor og far tog også på ferie, det var dog ikke nemt, da der skulle afløser på til at passe gårdens køer og grise. Det var far ikke glad for, men de fik da holdt ferie både i Østrig (1967) England (1971) og Norge (1966 og 1975). Familien så de også meget, vi var i Skelund en gang om ugen. Mor blev sat af Under Bakken, og far kørte på Nørrevang. Fødselsdage og højtider var der også mange af. Faster Else havde traditionen tro 2. juledag for hele familien. Det var med langt bord med masser af kager og efterfølgende varm mad. Vi kusiner og fætre legede godt sammen. Vi legede kluddermutter. Det er, når man står med hinanden i hånden, og så skal man kludre sig ind imellem hinanden. Derpå kalder man på kluddermutter, som har stået udenfor rummet. Så skal den person forsøge at få os kludret ud igen. Det kom der mange hvin og grin ud af. Vi besøgte også farbror Ejnar, der var skovfoged i Skørping og gift med Annelise. Det var nok mest mig, der var med på disse besøg for de fik først børn efter mig - Torsten og senere Kirsten. Farbror Aksel boede i Buddum og var gift med Karen. Der var 4 børn alle piger - Lisbeth og Birgit og tvillingerne Dorte og Bente. Det var rigtig hyggeligt at besøge dem, de var så gode at lege med, og det gik altid bedst, når vi skulle hjem”. Omkring Ellitshøjgård - perioden 1963/1967 - privat fotos 2 1964 1963 1965 1967 1964 1964 Leif Christensen 1. udgave redigeret og udgivet 30-09-2004 - 2. udgave redigeret og udgivet 02-05-2022 21
<strong>Johanne</strong> <strong>Katrine</strong> <strong>Nielsen</strong> (7) Slægtshistorie <strong>Johanne</strong>’s og Ove’s feriekort fra henholdsvis ferien i England i 1967 og Østrig i 1971 - private kort 2 (Transskription) 19-07-67 Kære alle. Vi har haft en behagelig Overfart. Vi befinder os nu 150 km nord for Edingburg, altsaa i det skotske Højland, her er meget smukt. Kortets Billede er Dronningens Sommerrecidens. Alt er forløbet uden mindste uheld. Vejret er nogenlunde. Alt vel Hilen Far og Mor (Transskription) Tyrol-20-7-71 Kære alle derhjemme Vi er godt ankommet til ”Bestemmelsesstedet”, Her er fin Natur, men vejret er dårlig, det regner og er kølig, vi håber det bliver bedre til Svævebaneturen op over Fjeldet. Vi skal til Italien én af Dagene. Far og jeg, Rejselederen og Chauføren er de eneste danske i Bussen. Resten er Nordmænd og Svenskere, men vi klarer os. Hilsen Far og Mor. (på siden af kortet) Vi kommer hjem d. 28, men vi bliver nok læsset af ved Døren, ellers ringer vi. Ove og <strong>Johanne</strong> fra deres ferie i Østrig, 1971 Privat foto 2 Leif Christensen 1. udgave redigeret og udgivet 30-09-2004 - 2. udgave redigeret og udgivet 02-05-2022 22