opgave - Syvende Dags Adventistkirken
opgave - Syvende Dags Adventistkirken
opgave - Syvende Dags Adventistkirken
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
adventnyt<br />
SYVENDE DAGS ADVENTISTKIRKENS MEDLEMSBLAD<br />
RUNDT OMKRING<br />
Læs om Helse Expo i Esbjerg, Bibelstævne<br />
på Himmerlandsgården og inspirationsweekend<br />
i København<br />
ÅRSMØDE<br />
Se billeder og fornem lidt af stemningen<br />
og nogle af aktiviteterne ved Årsmødet i<br />
Nærum.<br />
s.04 s. 06 s.32<br />
BEDEUGELÆSNING:<br />
”GUDS<br />
FRELSENDE<br />
NÅDE“<br />
s. 12<br />
BEDEUGE FOR BØRN<br />
11<br />
NOVEMBER 2011<br />
Her kan du finde historier og aktiviteter,<br />
som kan bruges sammen med børnene i<br />
bedeugen.
LEDER TEKST: ANNE-MAY MÜLLER<br />
BRUG…<br />
DET DU HAR<br />
Det vrimler med tv-programmer, der prøver at finde den med de<br />
bedste talenter. Enten til at synge, danse, se godt ud, drikke mest,<br />
dirigere, være mest udfordrende, performe, eller indrette de flotteste<br />
hjem. Når man ser nogle af dem, tænker man: ”Det bedste, du kan<br />
gøre lige nu, er at skynde dig hjem, inden du bliver endnu mere til<br />
grin!“ Og andre kigger man på med beundrende øjne og tænker:<br />
”Tænk at være blevet begavet med sådan et talent“.<br />
Kender du lignelsen, Jesus fortalte om talenterne (Matt 25,14-<br />
30)? Han prøvede at forklare disciplene, at hans rige var noget, de<br />
skulle vente på, og at ventetiden skulle udnyttes fornuftigt. Lignelsen<br />
handler om en masse værdier (talenter), som de skulle tage vare på,<br />
indtil deres Herre kom igen. Lignelsen fortæller, at der var en, der<br />
fik fem, en der fik to og en, der fik én talent (en stor sum penge).<br />
MEN HVAD MED DIG?<br />
Hvor mange talenter (evner) har du fået? Tænker du på dig selv, som<br />
den, der har fået fem talenter? To? Et?<br />
Alt for ofte underspiller vi os selv og er tilbageholdende med at<br />
bruge dem til hans tjeneste. Janteloven er absolut ikke Guds tanke<br />
for dig, for i Guds verden der er du noget. I Guds øjne der kan du<br />
noget, for det er ham, der har givet dig det!<br />
Desværre kører vores hjerne nogle gange sin egen samtale. Den<br />
siger: ”Nej, jeg er ikke god nok til at læse skriftlæsning.“ ”Nej, der er<br />
nogle andre, med flere talenter end mig, der kan lede.“ ”Nej, jeg er<br />
ikke så god til noget. Lad mig gemme mig hernede.“ ”Jamen jeg har<br />
kun et talent, og det er at være gæstfri – det tæller jo ligesom ikke,<br />
så jeg gør ingenting.“<br />
Hvornår holder vi op med den løgn? Hvornår sig vi STOP? Gud har<br />
givet os talenter – fem, to eller et er fuldstændig lige meget. Gud<br />
har skabt dig med et formål – lev op til det formål og blæs på, hvad<br />
de andre siger og tænker.<br />
UDGIVER: <strong>Syvende</strong> <strong>Dags</strong> <strong>Adventistkirken</strong>, Danmark<br />
TRYK: Strandbygaard Grafisk A/S<br />
OPLAG: 2.200 stk.<br />
EKSPEDITION: Dansk Bogforlag / Concordiavej 16 / Postboks 15 / 2850 Nærum / Tlf.: +45 4558 7758 /<br />
ekspedition@danskbogforlag.dk<br />
ABONNEMENTSPRISER: Norge + Island: 240,– (momsfrit) / EU–lande: 300,– (inkl. moms) / Øvrige udland: 300,– (momsfrit)<br />
LAYOUT: Birgitte Bohsen<br />
FORSIDE “Bedeugelæsninger“ FOTO AF: istockphoto.com<br />
DEADLINE FOR NÆSTE NUMMER: 07.11.11<br />
2 adventnyt 11 – november 2011<br />
BELØNNINGEN<br />
Da tjenernes herre kom tilbage fra rejsen og skulle høre, hvordan de<br />
havde brugt deres talenter, så spurgte han ikke, hvor mange talenter<br />
de havde fået og gav dem belønning derefter. Han spurgte, hvordan<br />
de havde brugt dem. Og hvem fik så mest ros? Den med de fem eller<br />
den med de to? Han sagde nøjagtig det samme til dem begge to,<br />
og de fik fuldstændig samme anerkendelse for deres indsats og for<br />
deres arbejde. Ingen forskel på, om de havde fået meget eller lidt.<br />
Samme belønning.<br />
Hvad med tjeneren, med det ene talent? Jeg tror, herren havde<br />
sagt fuldstændig det samme som til de to første, hvis han havde<br />
brugt sit talent og ikke gravet det ned i Jantelov og dovenskab.<br />
Gud ser ikke på, hvor meget du fik, men hvordan du brugte det,<br />
du fik, mens du venter på, han skal komme igen.<br />
Gud har skabt dig, som den du er, med de evner, gaver og talenter,<br />
som du har. Om det er mange eller få – brug dem til hans ære!<br />
”GODT, DU GODE OG TRO TJENER;<br />
DU HAR VÆRET TRO I DET SMÅ,<br />
JEG VIL BETRO DIG MEGET. GÅ<br />
IND TIL DIN HERRES GLÆDE!“<br />
(MATT 25,23)<br />
REDAKTØR:<br />
Anne-May Müller<br />
Postboks 15<br />
Concordiavej 16<br />
2850 Nærum<br />
+45 4558 7754<br />
anne-may.muller@adventist.dk<br />
Anne-May er redaktør for Adventnyt, hustru og mor.<br />
Hun kan lide at skrive, interesserer sig for parforhold<br />
og familieliv, og så elsker hun at være sammen med<br />
familien. Drømmer som så mange andre om mere tid<br />
til de væsentlige ting her i livet, og en hårdere prioritering.
INDHOLD<br />
4 Rundt omkring<br />
6 Årsmøde i billeder<br />
7 Nekrologer<br />
8 Tillykke<br />
10 Annoncer<br />
12 Bedeuge for voksne<br />
32 Bedeuge for børn<br />
s. 32<br />
s. 12<br />
s. 06<br />
s. 04<br />
Concordiavej 16 · Postboks 15 · 2850 Nærum<br />
Tlf.: 4558 7777 · Fax 4558 7778<br />
Bank: Handelsbanken 0890 0001069302<br />
www.adventist.dk · info@adventist.dk<br />
Åbningstider: Man-Tors kl. 10-16 · Fre kl. 10-12<br />
Formand<br />
Bjørn Ottesen Tlf.: 4558 7771<br />
(Menighedsmission, Prædikantafdeling)<br />
Næstformand<br />
Thomas Müller Tlf.: 4558 7772<br />
(Medie & Kommunikation, Dansk Bogforlag)<br />
Afdelingsledere<br />
Peter Bo Bohsen Tlf.: 4558 7788<br />
(Spejder & Hjælpeaktion)<br />
Richard Müller (Religionsfrihed) Tlf.: 7589 5893<br />
Thomas Rasmussen Tlf.: 5120 6990<br />
(Ungdom & Sabbatsskole)<br />
Anette Falk (Børn) Tlf.: 2423 2917<br />
Bent Nielsen (Seniorkoordinator) Tlf.: 6590 2570<br />
Jill Rasmussen (Familie) Tlf.: 7589 5446<br />
Harry Sættem (AHA) Tlf.: 5638 1461<br />
ADRA DANMARK<br />
Concordiavej 16 · Postboks 15 · 2850 Nærum<br />
Tlf.: 4558 7700 · Fax 4558 7701 · www.adra.dk<br />
Generalsekretær<br />
Lehnart Falk Tlf.: 4558 7702<br />
DANSK BOGFORLAG<br />
Concordiavej 16 · Postboks 15 · 2850 Nærum<br />
Ekspedition: Tlf.: 4558 7758 · Fax 4558 7778<br />
www.danskbogforlag.dk<br />
KORRESPONDANCESKOLEN<br />
Concordiavej 16 · Postboks 15 · 2850 Nærum<br />
Tlf.: 4558 7770 · Fax 4558 7778<br />
Giro: 902 5669<br />
www.korrespondanceskolen.dk<br />
Leder: Sven Hagen Jensen<br />
VEJLEFJORDSKOLEN<br />
8721 Daugård<br />
Tlf.: 7589 5202 · Fax 7589 5204<br />
www.vejlefjordskolen.dk<br />
Rektor: Holger Daugaard Tlf.: 7641 3132<br />
HASDA<br />
Vejlefjordskolen · 8721 Daugård Tlf.: 2386 6514<br />
www.hasda.dk<br />
Arkivleder: Preben Jalving<br />
HIMMERLANDSGÅRDEN<br />
Als Oddevej 71 · Helberskov Tlf.: 9858 1121<br />
9560 Hadsund<br />
www.himmerlandsgaarden.dk<br />
PLEJECENTER SOLBAKKEN<br />
Frederiksborg Allé 23 · 8920 Randers NV<br />
Tlf.: 8911 1300 · Fax 8911 1301<br />
www.solbakken-randers.dk<br />
Leder: Kristine Voncina<br />
PLEJECENTER SØNDERVANG<br />
Rådhusvej 1 · 4640 Faxe<br />
Tlf.: 5671 3400 · Fax 5676 1610<br />
Leder: Lennart Christiansen<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
3
RUNDT OMKRING<br />
TEKST OG FOTO: PER ARILD STRUKSNES<br />
INSPIRATIONSWEEKEND<br />
I KØBENHAVN<br />
Den første weekend i oktober havde <strong>Adventistkirken</strong> København glæden af et besøg af<br />
evangelisten Daniel Pel. Daniel er oprindeligt fra New Zealand, men er norsk gift og har sin<br />
bopæl i Norge. Temaet for weekenden var ”Genopdag vores mission og identitet“, og her<br />
blev vi mindet om, at Gud altid søger efter os! Tit tror vi, at hvis vi bare søger intensivt nok,<br />
så skal vi nok finde ham! Men selv inden vi blev født, kendte Gud os og havde en plan for<br />
vores liv. Vores <strong>opgave</strong> er at tage imod, opgive vores egne tanker og idéer og overgive os<br />
til hans plan for vores liv!<br />
MANGE NYE GÆSTER<br />
Sabbatten var en fantastisk dag med strålende sommersol på trods af, at kalenderen viste<br />
oktober måned! Kirkesalen var fyldt, og selv om arrangementet var ment som inspiration<br />
”internt“ i menigheden, havde vi besøg af 16 gæster, som ikke tilhører kirken; 6 af dem har<br />
vi fået kontakt med på gademissionen. En af dem siger følgende om weekenden:<br />
”Weekenden var rigtigt god! Det glæder mig at komme i en menighed, hvor Ordet er det,<br />
der bliver fokuseret på“.<br />
Daniel viste ud fra Bibelen, at hvis vi skal være effektive i vores mission, er vi nødt til at<br />
kende vores identitet. Jesus vidste, at hans identitet var af himmelsk oprindelse, at hans<br />
Fader gav ham kraft, og det var basis for hans forkyndelse. På samme måde har vi som<br />
kirke en identitet. Vi har et bestemt budskab at forkynde for vores tid. På Noas tid var der<br />
mange temaer at forkynde om. Der var ægteskabsproblemer, vold og umoral. Men Noas<br />
hoved<strong>opgave</strong> var at forkynde om den kommende flod. Havde han ikke gjort det, havde han<br />
fejlet i sin mission. Ved at gå til Bibelen kan vi finde vores identitet som kirke – og dermed<br />
vores mission. Hvis du kunne tænke dig at høre disse inspirerende møder, kan du finde dem<br />
på www.lyttilgud.dk<br />
Daniel Pel kommer tilbage til København i slutningen af februar og vil da holde en stor<br />
offentlig mødeserie. <strong>Adventistkirken</strong> København er i fuld gang med forberedelserne til dette,<br />
og vi håber på din hjælp og forbøn til projektet.<br />
4 adventnyt 11 – november 2011<br />
TEKST: INGE LIS AMBROSEN/ADVENTNYT<br />
FOTO: KENNETH JØRGENSEN<br />
MUSIKHUSET<br />
I ESBJERG<br />
DANNER<br />
RAMMEN OM<br />
HELSE EXPO<br />
Esbjerg menighed lavede en ”Helse<br />
Expo“ i musikhuset i Esbjerg den 23.<br />
september med ca. 130 besøgende.<br />
Det store, lyse lokale rummede megen<br />
aktivitet, da de besøgende gik fra bord<br />
til bord, hvor de forskellige aktiviteter<br />
foregik: blodtryksmåling, blodsukker,<br />
kolesterol, lungekapacitets prøve,<br />
motion, træning, søvn og hvile. Der<br />
blev målt højde og vægt og kropsfedtet.<br />
Flasker med vand blev delt ud og<br />
et stykke frugt blev tilbudt.<br />
Alle resultater blev skrevet ned og<br />
blev til sidst bearbejdet for at vise ens<br />
egentlige helsealder. Til sidst kom bordet<br />
med tillid og tro. ”Der var mange<br />
betydningsfulde samtaler. Det har<br />
været over al forventning, og vi må alle<br />
takke Gud for hans hjælp med at lede<br />
mennesker til Helse Expoet i dag“, fortæller<br />
Inge Lis Ambrosen.<br />
For at gøre opmærksom på begivenheden<br />
stod der en person på gaden og
delte indbydelser ud og gav turister og besøgende<br />
information om, hvordan man fandt derhen.<br />
Alle besøgende blev tilbudt et livsstilskursus,<br />
som forgår i <strong>Adventistkirken</strong> på Kvaglundvej 11,<br />
6700 Esbjerg. Flere tog imod tilbuddet og tilmeldte<br />
sig, og også en annonce i den lokale<br />
ugeavis har givet tilmeldinger.<br />
Jyske Vestkysten lavede efterfølgende en artikel<br />
om hele arrangementet. Esbjerg menighed takker<br />
for al hjælp med at afvikle Helse Expo og<br />
for alle bønner og opfordrer til fortsat at bede<br />
for det arbejde, der gøres. ”Det er det eneste<br />
arbejde, som alle kan gøre, ligegyldigt hvor man<br />
er“, afslutter Inge Lis Ambrosen.<br />
TEKST: SVEN HAGEN JENSEN / FOTO: MARTIN JENSEN<br />
SOL OG SANDHED<br />
Vi var begunstiget med utroligt fint vejr på Himmerlandsgården<br />
ved bibelstævnet først i oktober, da temaet ’Sandheden<br />
for vor tid’ blev delt med næsten 100 deltagere.<br />
Vi blev mindet om, at sandheden – personificeret i Jesus Kristus og åbenbaret i hans<br />
ord – er den objektive og absolutte sandhed, efter hvilke alle andre forståelser af<br />
sandhed må måles. Jesus udtrykker klart og tydeligt i sin samtale med Pilatus, at<br />
”derfor er jeg kommet til verden, for at jeg skal vidne om sandheden“ (Joh 18,37).<br />
Sandheden udfordres i vores tid, men vi har fået løfte om, at Helligånden vil hjælpe<br />
os til at vokse og vandre i sandheden. Vi kan være bærere af sandheden til frelse og<br />
håb for vores medmennesker. Richard Müller og Tue Westing var hovedtalere. Allan<br />
og Alexander Jensen supplerede med aktuelle morgenandagter. Mariann Myrvold<br />
Jensen m. familie stod for sang og musik og et inspirerende program sabbats eftermiddag.<br />
En gruppe unge fra Tyskland delte deres missionsglæde og inspirerende<br />
vidnesbyrd med os. Lørdag aften blev der vist et afsnit af dokumentarfilmen, ”Den<br />
<strong>Syvende</strong> Dag“. En førstegangsdeltager udtrykte, ”Det er jo meget bedre, end jeg har<br />
forestillet mig, nu vil jeg hjem og fortælle, hvad jeg har oplevet.“<br />
FAMILIEVENLIGT OG AKTUELT ARRANGEMENT<br />
Børnene havde deres egne programmer under stævnet takket være dygtige medhjælpere,<br />
som er gode til den slags. Det betød også, at sådanne arrangementer<br />
tiltrækker yngre familier i tillæg til den mere modne aldersgruppe. Der var en god<br />
mix af kursister fra Korrespondanceskolen og andre bibelinteresserede, samt nye<br />
medlemmer og dem, der bare gerne vil have noget solid bibelundervisning og elsker<br />
at synge traditionelle og opløftende åndelige sange. Og så passede det jo fint, at<br />
Tina og Mich Hauvre kunne diske op med de herligste vegetariske retter på den<br />
Internationale Vegetardag, sabbatten den 1. oktober, såvel som de andre dage.<br />
”Det har været et pragtfuldt stævne. Skønt med smilende og glade præster og medhjælpere.<br />
En dejlig oplevelse for mig.“ Kan det være bedre? Kom og vær med næste<br />
gang – og tag dine interesserede venner og bibelkontakter med.<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
5
ÅRSMØDE I NÆRUM FOTO: ADVENTISTKIRKENS MEDIECENTER & JOACHIM THORTZEN<br />
6 adventnyt 09 – september 2009
† ÆRET VÆRE…<br />
Anne-Mette Bø<br />
Anne-Mette Bø døde på Odense sygehus den 11.<br />
august efter et halvt års sygdom. Hun blev født<br />
6. januar 1953 på Rigshospitalet i København<br />
og voksede op i Nærum nord for København. En<br />
vigtig del af ungdomstiden boede Anne-Mette på<br />
Vejlefjordskolen, hvor hun tog realskolen og derefter<br />
to år teologisk uddannelse. Hun blev døbt til<br />
troen på Jesus den 25. maj 1968 af Jens K. Jensen.<br />
Hun blev optaget i Odense Adventistmenighed 17.<br />
maj 1975. Efter tiden på Vejlefjordskolen flyttede<br />
hun til Aalborg og tog uddannelse som beskæftigelsesvejleder.<br />
Anne-Mette levede det meste af sit<br />
voksne liv i Odense.<br />
Anne-Mettes liv var på mange måder hårdt.<br />
Hun havde triste oplevelser i barndommen, og der<br />
var ting, som gik galt i hendes liv. Hun mistede lille<br />
Mads, da han var tre måneder gammel og var selv<br />
op mod hårde ods.<br />
Alligevel husker vi Anne-Mette som stærk. Hun<br />
var kunstnerisk og musikalsk. Mange vil huske<br />
hende spille guitar og synge på Vejlefjordskolen og<br />
i menigheder rundt om i Danmark – ofte sammen<br />
med sin tvillingsøster Gitte. Hun havde humor.<br />
Kunne se det komiske i situationer – selv på det<br />
sidste, da hun var meget syg. Vi husker hende som<br />
generøs og kærlig.<br />
Anne-Mette efterlader sig to børn, Theis og<br />
Simone, og tre børnebørn, Anton, Olivia og Shawn.<br />
Hendes søskende var Birgitte og Lise-Lotte.<br />
Bisættelsen fandt sted 24. august fra kapellet<br />
på kirkegården ved Odense sygehuse.<br />
Vi mindes Jesu løfte om opstandelsen og lyser<br />
fred over Anne-Mettes minde.<br />
Bjørn Ottesen<br />
Ingemann Emanuel Olsen<br />
Ingemann Emanuel Olsen, Solbakken, sov ind efter<br />
en pludselig hjerneblødning den 18. september.<br />
Ingemanns medfødte evne til at formulere<br />
sig skriftligt gjorde, at han hele sit arbejdsliv var<br />
tilknyttet Dansk Bogforlag. Han begyndte som<br />
20-årig, i 1946, straks efter sin studentereksa-<br />
men, og hermed begyndte en livsgerning, som<br />
skulle vare i mere end 50 år. Ingemann blev redaktionssekretær<br />
og senere, i to perioder, redaktør.<br />
I skiftende perioder havde han ansvaret for alle<br />
de blade, vort samfund dengang udgav. Desuden<br />
var han oversætter og korrekturlæser samt varetog<br />
mange andre <strong>opgave</strong>r.<br />
Foruden meget andet oversatte han de to<br />
store bøger ”Patriarker og Profeter“ og ”Profeter<br />
og Konger“ til et smukt dansk. I mange år var<br />
det ham, der oversatte sabbatsskolelektierne.<br />
Ingemann var flittig, vidende, pligtopfyldende,<br />
principfast, venlig, hjælpsom og omgængelig. For<br />
ham var en aftale en aftale. Hans hukommelse<br />
var stærk og sikker. Man kunne spørge ham om<br />
en hvilken som helst artikel, og straks kunne han<br />
nævne nummer og årgang. Et menneske man er<br />
taknemmelig over at have kendt.<br />
Ingemann Olsen blev født den 28. september<br />
1926 og blev således næsten 85 år. Han blev døbt<br />
den 2.april 1943 og nåede derved at tilhøre vort<br />
samfund i 68 år. For ham var troen en levende<br />
realitet; han vidste, han skulle frelses af nåde. Han<br />
tilhørte Odense menighed fra 1967 indtil flytningen<br />
til Randers for to og et halvt år siden. Han var<br />
klar og åndsfrisk til det sidste.<br />
En epoke er slut med Ingemanns bortgang. Han<br />
efterlader sin hustru, Elly, og sønnerne Steen og<br />
Ole. Bisættelsen foregik fra Adventkirken i Randers<br />
den 23. september. Et sjældent menneske, en<br />
markant personlighed er gået bort.<br />
Æret være Ingemann Olsens minde!<br />
Aage Andersen<br />
Maren Mølmer<br />
Tirsdag den 28. september blev afslutningen på<br />
livet for endnu en trofast sjæl. Maren Mølmer fik<br />
pludselig denne morgen et ildebefindende og blev<br />
hjulpet ind på sin stue på plejehjemmet ”Bøgely“<br />
i Hedensted. Ti minutter senere var Maren sovet<br />
ind. 80 års levnedsløb var til ende.<br />
Maren Mølmer blev født i Durup på Nordsalling<br />
den 19. marts 1931. Her voksede hun op sam-<br />
KENDT AF GUD<br />
men med sin mor og en syg søster, og da moderen<br />
fandt sit åndelige ståsted hos adventisterne,<br />
fulgte Maren med.<br />
Da tiden kom, hvor hun skulle til at stå på egne<br />
ben, søgte hun til Vejlefjord Højskole, hvor hun<br />
først prøvede kræfter med enkelte bibelfag og<br />
siden fandt arbejde i køkkenet.<br />
Vi, der husker Maren fra den tid, mindes en ung<br />
pige med et lyst sind, der altid havde en venlig<br />
bemærkning til sultne skoleelever, og som stille<br />
fandt sin plads i skolens aula, når der kaldtes til<br />
andagter og gudstjenester.<br />
På Vejlefjord traf Maren en ung mand, Leif, som<br />
hun i 1955 giftede sig med. Ægteparret Mølmer<br />
fik efterhånden tre døtre. Den første overlevede<br />
ikke en medfødt skade, men Kari og Evy oplevede<br />
en tryg barndom præget af en meget omsorgsfuld<br />
mor, der altid ventede derhjemme, og en yderst<br />
arbejdsom far.<br />
Maren blev aldrig den mest udfarende kvinde,<br />
men hun passede sit hjem med omhu, strikkede<br />
varme trøjer i mængde og elskede at sysle med<br />
diverse kreative hobbies.<br />
De seneste otte år fandt Maren Mølmer sit<br />
”hjem“ på ovennævnte plejehjem. Her faldt hun<br />
hurtigt ind i de daglige rutiner, fandt sine daglige<br />
”pligter“ og mødte enhver på sin vej med et smil<br />
og et lille nik.<br />
Maren blev bisat fra Vejlefjordkirken fredag den<br />
30. september, hvor familie og venner sagde<br />
”på gensyn“ med salmen: Mit hjemland, o mit<br />
hjemland … og tanken om at ”jeg skal bo i Herrens<br />
hus alle mine dage“.<br />
Æret være Maren Mølmers minde.<br />
Walder Hartmann<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
7
TILLYKKE<br />
PÅ LYD<br />
SKAL DU<br />
FLYTTE?<br />
Gå ikke glip af Adventnyt<br />
– selv om du flytter!<br />
Husk at give Dansk Bogforlag<br />
besked om din nye adresse på tlf.:<br />
4558 7758.<br />
Er du svagtseende, kan du<br />
få Adventnyt i lydudgave<br />
Har det din interesse, kan du kontakte Dansk Bogforlag på<br />
tlf.: 4558 7755 eller sende en mail til marie-louise.krog@<br />
adventist.dk<br />
8 adventnyt 11 – november 2011<br />
Nyfødte<br />
Den 18. juli 2011 kom<br />
en ny lydteknikker<br />
til verden. Han hedder<br />
Felix Valdemar<br />
Novak og bor på<br />
toppen af Vesterbro<br />
i København hos<br />
sine forældre Pernille<br />
Novak og Henrik<br />
Hit Nielsen. Felix<br />
blev den 18. september<br />
velsignet,<br />
og hele to præster<br />
deltog, Bobby Bovell<br />
fra CaféKirken og<br />
Christian Noval, der<br />
er katolsk præst,<br />
da Felix’s mor har<br />
katolsk baggrund.<br />
NYFØDTE<br />
Risto Paananen<br />
Risto har de sidste 12 måneder været<br />
på orlov, som sluttede 1. oktober<br />
2011. I september begyndte han på<br />
multimediedesigner-uddannelsen og<br />
har valgt at slutte sin ansættelse i<br />
<strong>Adventistkirken</strong>. Vi ønsker Risto Guds<br />
velsignelse med uddannelsen.<br />
95 år<br />
21. nov Birger Bull Nielsen<br />
Rådhusvej 1<br />
4640 Faxe<br />
MELKERSENS<br />
TØMRER- &<br />
SNEDKER-<br />
FORRETNING APS<br />
Tlf: 2182 3883<br />
75 år<br />
7. nov. Ebba Bøgeskov Jensen<br />
Sydvej 12, 1.tv.<br />
3000 Helsingør<br />
28. nov. Erika Andersen<br />
Blegen 11<br />
6200 Aabenraa<br />
29. nov. Edel Traud Larsen<br />
30. nov. Ib Jørgensen<br />
Rosmarinvej 8<br />
NEK TOTALBYG APS<br />
v. Niels Erik Kristensen tilbyder renovering/tilbygning,<br />
nyt køkken eller badeværelse. Murer, tømrer<br />
& malerarbejde. Alt udføres med stor omhu<br />
til små priser!<br />
Tlf. 2628 7581, mail: nektotalbyg@yahoo.dk<br />
VEGEFOOD.DK<br />
Bestil vegetariske produkter (frost, køl og tørvarer)<br />
på den nye hjemmeside: www.vegefood.dk.<br />
Du kan også ringe til Kenneth Lund på 7568 1254 /<br />
4224 2893 eller skrive til info@vegefood.dk<br />
4573 Højby FØDSELSDAGE AFSKED<br />
Tjek adventnyt.dk/annoncer for mere<br />
BETALINGSANNONCER
Dåb i Holstebro<br />
Sabbatten den 24. september dannede en fyldt kirke i<br />
Holstebro rammen om Susanne Guldberg Rasmussens<br />
dåb og optagelse i menigheden. Susanne har studeret<br />
bibelgaveplanen sammen med Lis Bro og kom hurtigt til<br />
den overbevisning, at hun ville følge Jesus hele vejen.<br />
Mange af hendes venner var til stede ved højtideligheden<br />
og glædede sig sammen med Susanne og menigheden.<br />
Vi ønsker hjertelig tillykke og Guds velsignelse.<br />
Sven Hagen Jensen<br />
Bryllup i Give<br />
Den 18. september blev Hanneke van Amstel og Peter<br />
Faber viet. Brudeparret lyttede til talen og gav hinanden<br />
deres ja i en pavillon med høje træer som baggrund.<br />
Gæsterne måtte dog trække paraplyerne frem,<br />
mens brudparret fik en overraskelse i form af en sang<br />
fra Kor4 fra Vejlefjord. Solen behøvede vi ikke den dag<br />
– brudeparret lyste af lykke og glæde. Vi ønsker jer<br />
Guds rige velsignelser i jeres ægteskab.<br />
Thomas Müller<br />
VI VIL SÅ GERNE...<br />
SIGE TILLYKKE, OG DET KAN DU HJÆLPE OS MED<br />
Adventnyt bringer med glæde omtale af runde og halvrun-<br />
de fødselsdage fra 70 år og opefter. Oplysningerne hentes<br />
fra medlemskartoteket, men ønsker man ikke sit navn<br />
nævnt, giver man blot redaktøren (4558 7754) besked i<br />
god tid – senest 2 måneder før.<br />
Dåb og begravelser anmeldes af præsten, bryllup af parret<br />
selv sammen med præsten, mens nyfødte er forældrenes<br />
(bedsteforældrenes) ansvar at få sendt oplysninger om.<br />
BRYLLUP DÅB<br />
Bryllup i Roskilde<br />
Dorrit og Ole Essendrop blev viet i Roskilde<br />
Adventkirke den 18. september 2011. Det<br />
var en fantastisk dag for brudeparret, som<br />
de havde set frem til. De er bosat i Sorø. Vi<br />
ønsker dem Guds rige velsignelse.<br />
Bent Nielsen<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
9
ANNONCER<br />
SUPPEPROJEKTETS<br />
NAVNE<br />
KONKURRENCE!<br />
Der sker masser af ting i Suppeprojektet<br />
lige nu. Vi er i fuld gang med<br />
at søge penge fra fonde og finde lokaler<br />
til et moderne missions projekt<br />
i <strong>Adventistkirken</strong>. I virkeligheden er<br />
det ikke moderne, for EGW anbefalede<br />
for mere end 100 år siden, at vi<br />
hjalp syge, fattige og trængende. Det<br />
er praktisk kristendom!<br />
Når vi får penge nok, kan du slet ikke<br />
undgå at støde ind i os, hvis du er<br />
på tur i København. Du skal kigge<br />
efter en genbrugsbutik centralt i København.<br />
Genbrugsbutikken er ikke<br />
bare butik, men også center for undervisning<br />
og hjælp til enlige mødre,<br />
bibelklub for børn, suppeuddeling<br />
og kristent fællesskab går som en<br />
rød tråd gennem det hele. Udenfor<br />
denne butik skal der være et stort og<br />
meget synligt skilt. Og her behøver vi<br />
dine friske ideer!<br />
VIL DU HJÆLPE<br />
MED AT FINDE PÅ ET NAVN???<br />
Vores eneste krav er, at det skal<br />
indeholde ordet adventist. Vi vil<br />
gerne fortælle folk, at nu er adventisterne<br />
klar til at møde mennesker<br />
på samme måde, som Jesus gjorde<br />
det – nemlig gennem hjælp til<br />
andre, både på det fysiske, psykiske<br />
og åndelige plan.<br />
Sendt dit forslag til: Marion Bech (meyer_bech@hotmail.com)<br />
eller Berit Elkjær (berit.e@mail.dk), eller skriv det på vores<br />
Facebookside: <strong>Adventistkirken</strong>s Omsorgsarbejde.<br />
HVIS DU VINDER,<br />
GIVER VI GRATIS SUPPE!<br />
10 adventnyt 11 – november 2011<br />
“Beskyt Børnene” +<br />
“Kaldet til at lede”<br />
Søndag d. 13. nov kl. 10-16<br />
Sted: Vejlefjordskolen<br />
Pris: Gratis (der vil være<br />
frokost og servering)<br />
Målgruppe:<br />
Alle, der arbejder<br />
mmed<br />
børn og<br />
unge som m arbejd arbejde e eeller<br />
frivillig…<br />
(Forstandere, ere, lærere, spejderførere,<br />
pejder<br />
ungdomsledere, msledere, bø børnesabbatsskolelærere nesabba<br />
osv.)<br />
Underviser:<br />
Undervis r:<br />
Birthe Kendel, Ke el, Niels-Peter Niels-P ter Nielsen<br />
og Tho Thomas as Rasmuss Rasmussen n<br />
Mere<br />
info:<br />
Dorte Svendsen Svends n (dorte@adventistspejder.dk)<br />
(dorte@ad<br />
dk)<br />
Thomas RRasmussen<br />
mussen (tho (thomas.rasmussen@@<br />
adventist.dk)<br />
adventi dk)<br />
Tilmeldning T lmeldnin og info på: å:<br />
ungadventist.dk ungadve – senest enest 2. nov<br />
SØG KEHAPFONDEN<br />
Så er tiden kommet til at forberede din ansøgning til<br />
vinter og forår 2012. Du kan finde ansøgningsskema<br />
og anden information på: kehapfonden.dk<br />
Deadline for ansøgninger:<br />
15. NOVEMBER 2011<br />
NU
VELKOMMEN TIL<br />
NOVEMBERHYGGE<br />
FORENINGEN AF DANSKE ADVENTISTSE-<br />
NIORER INDBYDER IGEN TIL TO GANGE<br />
FESTLIGT OG HYGGELIGT SAMVÆR:<br />
Søndag den 13. november kl. 12 i<br />
Adventkirken, Nærums menighedssal<br />
Søndag den 20. november kl. 12 i<br />
Adventkirken, Ll. Nørlund.<br />
Begge steder bydes der på et spændende program<br />
med:<br />
• Festmiddag<br />
• Sang og musik<br />
• Causeri v. Børge Schantz, der fortæller om<br />
sin nylige tur til Korea<br />
• Hyggeligt samvær<br />
• Og små overraskelser<br />
Enhver er hjertelig velkommen – men af hensyn<br />
til planlægningen, bedes man snarest melde sin<br />
deltagelse til Bent Nielsen,<br />
tlf. 6590 2570 – elseogbent@hotmail.com<br />
Planlæg allerede nu sommeren 2012,<br />
hvor årets seniorstævne afholdes på<br />
Sundvolden Hotel, Ringerike, Norge<br />
Datoen bliver 24.-29. juli.<br />
Pris for stævne og ophold:<br />
NOK 3.510,-<br />
Nærmere oplysning om rejse<br />
m.v. fås hos Bent Nielsen.<br />
Jens Olsens og Hustrus Legat er oprettet i 1996 ifølge testamente,<br />
hvori Albert V. Olsen og dennes hustru Herta Olsen har bestemt, at<br />
renteafkastet af kapitalen på ca. kr. 1.500.000,00 skal anvendes til<br />
støtte for kurophold på Skodsborg Kurhotel & Spa A/S, Skodsborg<br />
Strandvej 125, 2942 Skodsborg. Fonden er i 1998 sammenlagt med<br />
Ellen Schiander Holberg Fonden.<br />
• Medlemmer af <strong>Syvende</strong> <strong>Dags</strong> Adventisterne i Danmark har fortrinsret<br />
til legaterne.<br />
Single-netværk<br />
18.-20. NOV. 2011<br />
En weekend fyldt med åndelig, social og fysisk påfyldning og mulighed<br />
for at skabe et større netværk.<br />
Lehnart Falk er taler ved de fleste møder. Lehnart er meget alsidig<br />
og vil primært bruge sine uddannelser i teologi og psykologi denne<br />
weekend. Lehnart, der er en livlig og inspirerende taler, glæder sig til<br />
at være sammen med os.<br />
Denne gang har vi valgt at holde singleweekend<br />
kun for voksne. Det skal dog påpeges, at<br />
det ikke er en ”Kirsten-Giftekniv-weekend“, bare<br />
fordi der ikke er børn til stede. Men der vil være<br />
lidt mere ro og afslapning til singles både med og<br />
uden børn.<br />
Om du er 25 eller 68, er du velkommen.<br />
Sted: Himmerlandsgården ved<br />
Hadsund<br />
Priser: 2-pers. værelse: 500 kr.<br />
4-pers. værelse: 300 kr.<br />
Tilmelding: familie.adventist.dk<br />
eller 7589 5446.<br />
Sidste tilmelding: Mandag den 7. nov 2011.<br />
Arrangør: <strong>Adventistkirken</strong>s<br />
Familieafdeling.<br />
LEGAT TIL KUROPHOLD<br />
PÅ SKODSBORG KURHOTEL & SPA<br />
ELLEN SCHIANDER HOLBERG FONDEN<br />
& JENS OLSENS OG HUSTRUS LEGAT<br />
• Ansøgeres årlige indtægt må ikke overstige kr. 248.000 for enlige<br />
og kr. 315.000 for samlevende med tillæg af kr. 43.000 for hvert<br />
hjemmeboende barn under 18 år.<br />
• Ansøgninger om kurophold bilagt seneste årsopgørelse fra skattevæsenet<br />
samt eventuelt lægeerklæring bedes sendt til:<br />
Advokat Lise Bouet<br />
Lindegårdsvej 51<br />
2920 Charlottenlund<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
11
BEDEUGELÆSNINGER 2011 TEKST: TED N.C. WILSON / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM<br />
INTRODUKTION<br />
HILSEN FRA FORMANDEN…<br />
KÆRE KIRKEFAMILIE<br />
I denne bedeuge vil vi sammen grave dybere i det, der er<br />
adventismens kerne, nemlig Guds frelsende nåde. Alle læsningerne<br />
kredser om helligdommen som det sted, hvor nåden<br />
videregives til os. Budskabet om helligdommen handler<br />
ikke så meget om teologisk udlægning som om personlig<br />
erkendelse af Guds nåde.<br />
Allerede før Sinaj, i vores første hjem Eden, var helligdommens<br />
budskab virkelighed. Selvom syndens frygtelige<br />
følger har afskåret os fra direkte kontakt med Gud, viser<br />
helligdommen, at Gud i sin store kærlighed stadig ønsker<br />
at bo iblandt os.<br />
I helligdommen åbenbares de gode nyheder om forsoning<br />
ved Guds lam. Vi kan regne med, at der altid vil være<br />
hjælp at hente hos vores mellemmand i den himmelske helligdom.<br />
Dette budskab vil øve en positiv indflydelse på vores<br />
liv, idet vi lever i den kærlige og tilgivende Guds nærvær og<br />
vokser i troen på vores frelser.<br />
12 adventnyt 11 – november 2011<br />
Jeg beder om, at budskabet<br />
om helligdommen<br />
må gøre os til frimodige<br />
mennesker, der ikke frygter Guds nærvær, at vi med budskabet<br />
om den himmelske helligdom må kunne gå dommen<br />
i møde med visheden om, at Guds domstol også er hans<br />
nådetrone.<br />
Må vi længes efter den dag, hvor Eden genoprettes på<br />
jorden, og hvor Guds bolig for evigt er her hos os. Må Gud<br />
lede vores liv, idet vi beder for vækkelse og reformation,<br />
Helligåndens udgydelse og Kristi snarlige genkomst.<br />
Hilsener i Kristus,<br />
Ted N.C. Wilson<br />
Formand for <strong>Syvende</strong> <strong>Dags</strong> <strong>Adventistkirken</strong>s verdensorganisation,<br />
Generalkonferensen<br />
INFO<br />
Bedeugelæsningerne for de<br />
voksne er oversat af Iben<br />
Bidstrup og for børnene af Lillian<br />
Møller Pavlovic.<br />
”GUDS<br />
FRELSENDE<br />
NÅDE“
FØRSTE SABBAT<br />
INTET KAN STÅ I VEJEN FOR GUDS PLAN FOR SIT FOLK<br />
TEKST: TED N.C. WILSON 29. OKTOBER 2011<br />
Helligdommen,<br />
nåden og paradiset<br />
Når du hører ordet ”helligdom“, hvad tænker<br />
du så på? Tænker du på tabernaklet i<br />
ørkenen, det smukke tempel, som Salomon<br />
lod bygge, eller tænker du på den kirke,<br />
som du tilbeder i hver uge? Første Mosebog<br />
beskriver en ganske særlig helligdom – den<br />
smukkeste, der nogensinde har eksisteret<br />
på jorden, nemlig Edens have.<br />
Har du nogensinde tænkt over, hvad formålet<br />
med en helligdom egentlig er? Et par<br />
forslag: en helligdom er et sted, hvor (1)<br />
mennesker kommunikerer med Gud, (2) der<br />
gives religiøs vejledning, og (3) Guds nåde<br />
bliver os til del. Endelig kan en helligdom<br />
også fungere som tilflugtssted. Eden rummede<br />
det hele.<br />
EDENS HAVE<br />
Da jorden var ny fra skaberens hånd, var den<br />
et smukt syn. Den var fuldkommen. Første<br />
Mosebog udtrykker det således: ”Gud så<br />
alt, hvad han havde skabt, og han så, hvor<br />
godt det var“ (1 Mos 1,31). Denne fuldkomne<br />
jord var et udtryk for Guds kærlighed.<br />
Kærlighed stod skrevet på hver busk, hvert<br />
blad og hver blomst. Hver livsform havde sin<br />
egen skønhed – dyr, fugle, fi sk og andet liv<br />
i havet. Mennesket, kronen på skaberværket,<br />
var fuldkomment og retsindigt. Han var<br />
skabt i Guds billede. Hans sind var ædelt og<br />
i harmoni med Guds vilje uden tilbøjelighed<br />
til det onde.<br />
Da Gud havde afsluttet sit værk, var han<br />
ovenud tilfreds med det, som han havde<br />
skabt. Alt var så fuldkomment, som kun<br />
en fuldkommen Gud kunne gøre det. Ellen<br />
White beskriver dette øjeblik således: ”Gud<br />
så med tilfredshed på sine hænders værk.<br />
Alt var fuldkomment, den guddommelige<br />
ophavsmand værdigt, og han hvilede, ikke<br />
på grund af træthed, men i tilfredshed med<br />
frugterne af sin visdom og godhed og åbenbarelsen<br />
af sin herlighed“ (Patriarker og<br />
profeter, s. 19).<br />
Som et udtryk for guddommelig kærlighed<br />
gav Gud Adam og Eva et hjem midt i<br />
denne skønhed – Edens have. Her talte Gud<br />
med vores første forældre, engle vejledte<br />
dem, og de begyndte at få øjnene op for<br />
Guds nåde. Sandheden om skabelsen og<br />
den rette forståelse af Guds nåde og forløsning<br />
er to uadskillelige størrelser. Som den<br />
kendte kirkehistoriker Philip Schaff sagde<br />
for snart halvandet århundrede siden:<br />
”Uden den korrekte lære vedrørende skabelsen,<br />
kan der heller ikke findes nogen sand<br />
lære vedrørende frelse.“ (1) Som det tydeligt<br />
fremgår af Første Mosebog, var Edens have<br />
ikke bare et hjem for Adam og Eva, den var<br />
også en helligdom.<br />
EDEN: DER, HVOR GUD SELV VAR TILSTEDE<br />
Adam og Eva kunne se Gud og tale med<br />
ham ansigt til ansigt. Gud besøgte dem ofte<br />
i havens helligdom, men de var næppe bevidste<br />
om, hvor privilegerede de var. Først<br />
efter udelukkelsen af haven, gik det op for<br />
dem, hvad de havde mistet. Med mindet om<br />
den åbne kommunikation med Gud frisk i<br />
erindringen, tilbad de Gud ved indgangen<br />
til Edens have uden dog at kunne passere<br />
”fl ammesværdet“, der forhindrede dem i at<br />
komme ind i haven og opleve glæden ved<br />
at se Guds ansigt. Det fællesskab med Gud,<br />
som de havde nydt godt af i havens helligdom,<br />
skulle ikke blive deres eller deres efterkommeres<br />
før den dag, hvor Gud skaber<br />
jorden påny.<br />
EDEN: DER, HVOR GUD GAV VEJLEDNING<br />
Ellen White skriver: ”Det hellige par var ikke<br />
alene børn under Guds faderlige omsorg,<br />
men også elever, der fi k undervisning af den<br />
alvise Skaber“ (Patriarker og profeter, s.20)<br />
Skaberen af solen, månen og stjernerne viste<br />
dem, hvordan naturen fungerede, men<br />
udover det var der en anden sag, der direkte<br />
berørte dem. Engle blev betroet det<br />
hverv at forklare Adam og Eva om den store<br />
strid. De lærte om Lucifers oprør imod Gud<br />
og hans ledelse og love. De lærte om, hvor-<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
13
dan han blev smidt ud af himlen, og om,<br />
hvordan han nu befandt sig i Edens helligdom.<br />
Fordi Adam var Guds repræsentant og<br />
vice-regent på jorden, havde Lucifer nu sat<br />
alt ind på at bedrage ham og forlede ham til<br />
synd, så han selv kunne overtage styringen.<br />
Lucifer mente, at jorden således ville tilhøre<br />
ham, og at han her kunne etablere sin egen<br />
regering som modsvar til Guds.<br />
Adam og Eva må have følt sig ilde berørt<br />
ved at høre om disse ting, men det, som<br />
de endnu ikke fuldt ud forstod, var, at<br />
Guds måde at håndtere den store strid på,<br />
var endnu et udtryk for hans uforanderlige<br />
kærlighed. Efter Adams fald blev den store<br />
strid endeligt afgjort netop på den jord, som<br />
Lucifer påstod var hans, eftersom Adam<br />
havde overgivet ham magten.<br />
Som en del af deres undervisning i Edens<br />
helligdom, fik Adam og Eva indblik i den<br />
store strid, som den ville komme til at tegne<br />
sig op igennem historien. ”Således fik Adam<br />
indblik i de vigtigste begivenheder i menneskehedens<br />
historie fra den tid, da Guds dom<br />
blev udtalt i Eden, til syndfloden og videre<br />
til Guds Søns første komme“ (Patriarker og<br />
profeter, s.34).<br />
14 adventnyt 11 – november 2011<br />
Det var yderst vigtigt, at Adam og Eva<br />
forstod, hvad der lå til grund for den store<br />
strid – at Lucifer nægtede at adlyde Guds<br />
lov. Ved at gøre oprør imod Guds lov gjorde<br />
Lucifer oprør imod Guds herredømme. Engle<br />
forklarede omhyggeligt ”om Satans fald og<br />
hans onde planer om deres ødelæggelse og<br />
forklarede dem endnu tydeligere den guddommelige<br />
regerings natur, som ondskabens<br />
fyrste søgte at vælte“ (Patriarker og<br />
profeter, s.26).<br />
Herudover var det nødvendigt, at det hellige<br />
par forstod, at Guds lov er et udtryk for<br />
hans kærlighed. Det var også væsentligt,<br />
at de forstod, at ligesom andre skabninger<br />
i universet stod de overfor en prøve. Deres<br />
lykke var betinget af lydighed mod Guds lov.<br />
”De havde valget mellem at adlyde og leve<br />
eller at være ulydige og dø“ (Patriarker og<br />
profeter, s.26). De måtte forstå, at lydighed<br />
er et udtryk for kærlighed og taknemmelighed<br />
til Gud for alt, hvad han har gjort.<br />
”Fuldkommen, vedvarende lydighed var<br />
betingelsen for evig lykke“ (Patriarker og<br />
profeter, s.20). Alt dette skulle Adam og<br />
Eva vide, og alle de væsentlige detaljer blev<br />
åbenbaret for dem i Edens helligdom.<br />
EDEN: DER, HVOR GUDS NÅDE<br />
OG BESKYTTELSE FANDTES<br />
Helligdommen i Eden var også et fristed for<br />
Adam og Eva. Lucifer, der var fast besluttet<br />
på at ødelægge deres liv, kunne ikke nå dem<br />
andre steder end ved kundskabens træ. Så<br />
længe Edens beboere holdt sig fra træet, var<br />
de i sikkerhed. Lucifer kunne ikke følge dem<br />
rundt i haven og friste dem til at vende sig<br />
fra skaberen. I Eden var de i sikkerhed for<br />
Lucifer og hans onde planer.<br />
Guds instruktioner vedrørende det forbudte<br />
træ var ikke til at tage fejl af: ”Du<br />
må spise af alle træerne i haven. Men træet<br />
til kundskab om godt og ondt må du ikke<br />
spise af, for den dag du spiser af det, skal<br />
du dø!“ (1 Mos 2,16-17). Men som vi ved,<br />
strejfede Eva bort fra sikkerheden og blev<br />
offer for Lucifers bedrag. Med udsigten til at<br />
miste sin elskede hustru fulgte Adam hendes<br />
eksempel og var ulydig mod Gud, og derfor<br />
er menneskeheden nu slaver under synden.<br />
Men Gud trak sig ikke væk fra menneskene.<br />
For første gang i Edens helligdom blev<br />
Guds frelsende nåde forkyndt: ”Jeg sætter<br />
fjendskab mellem dig og kvinden, mellem dit<br />
afkom og hendes: Hendes afkom skal knuse
dit hoved, og du skal bide hendes afkom<br />
i hælen“ (1 Mos 3,15). Denne forsikring<br />
lægger grunden til tabernakeltjenesten<br />
og gudsdyrkelsen i Salomons tempel: biddet<br />
i hælen, symboliseret ved offerdyrene,<br />
pegede frem mod Jesu offer på korset, og<br />
det knuste hoved, symboliseret ved syndebukkens<br />
endeligt på forsoningsdagen,<br />
pegede frem mod Lucifers og syndens<br />
fuldstændige udslettelse.<br />
I Edens helligdom afslørede Gud sine<br />
planer om at frelse menneskeheden og<br />
udslette synden. Lucifer havde fremstillet<br />
Gud som en, der kun var optaget af at forherlige<br />
sig selv. Det store spørgsmål den<br />
dag var, om Faderen og Sønnen elskede<br />
menneskeheden tilstrækkeligt til at fornægte<br />
sig selv og ofre sig for at frelse menneskene<br />
og redde verden ud af Satans klør<br />
(Patriarker og profeter, s.35). I 1 Mos 3,15<br />
finder vi løftet, som blev til virkelighed, da<br />
Jesus råbte fra korset: ”Det er fuldbragt!“<br />
Da Adam og Eva blev skabt, var deres<br />
stilling kun lidt lavere end englenes, men<br />
Guds plan for menneskeheden indbefatter<br />
en ny status for dem, som er tro mod<br />
ham: ”De, som i Kristi styrke overvinder<br />
Guds og menneskers store fjende, vil indtage<br />
en plads ved det himmelske hof, der<br />
overgår selv englenes, der aldrig er faldet<br />
i synd (Ellen G. White, General Conference<br />
Bulletin, Apr. 1, 1899). I et udslag af jalousi<br />
planlagde Lucifer menneskehedens udslettelse.<br />
Adam og Eva nød godt af Guds<br />
kærlighed og levede lykkeligt sammen.<br />
Lucifer havde ikke andet at se frem til end<br />
sin egen undergang. Da Adam blev afskåret<br />
fra at tale direkte med Gud og måtte<br />
forlade Edens helligdom, var Lucifer fast<br />
besluttet på i al fremtid at holde Adams<br />
efterkommere langt borte fra nogen form<br />
for helligdom, der kunne give dem håb om<br />
fornyelse.<br />
KONKLUSION<br />
Vi kan lære meget af historien om Adam<br />
og Eva i Edens helligdom. For det første<br />
ved vi, at ligesom Gud i sin kærlighed til<br />
vores første forældre gjorde alt, hvad han<br />
kunne for deres lykke, således er hans<br />
forhold til os også gennemsyret af kærlighed.<br />
Som bevis på sin kærlighed gav han<br />
os sin søn,<br />
”IKKE BLOT FOR AT<br />
BÆRE VORES SYN-<br />
DER OG FOR AT DØ<br />
SOM ET OFFER I<br />
VORES STED; HAN<br />
GAV HAM TIL DEN<br />
FALDNE MENNE-<br />
SKESLÆGT … GUD<br />
(GAV) SIN ENBÅRNE<br />
SØN HEN TIL SELV AT<br />
BLIVE EN AF MEN-<br />
NESKESLÆGTEN,<br />
TIL FOR EVIGT AT<br />
BEHOLDE SIN MEN-<br />
NESKELIGE NATUR“<br />
(DEN STORE MESTER,<br />
S.15).<br />
For det andet afsagde Gud sin frelsende<br />
dom allerede, før Adam og Eva måtte forlade<br />
haven, og på samme måde dømmer<br />
han menneskeheden idag: i lyset af nåden<br />
i Jesus Kristus. Når vi tænker på Guds<br />
store offer for os og den kommende dom,<br />
er det vigtigt, at vi holder fast i det, som<br />
helligdommene i Det Gamle Testamente<br />
lærer os. Vi må kaste os for fødderne af<br />
vores skaber og frelser og søge et levende<br />
forhold til ham gennem sand vækkelse,<br />
reformation og fuldkommen afhængighed<br />
af Kristus for vores frelse og vores daglige<br />
behov. Gennem Kristi nåde og ved Helligånden<br />
kan vi således træde ind i den have,<br />
som Adam og Eva engang kaldte deres<br />
hjem. Hvilket privilegium ved Guds kraft at<br />
kunne forkynde de tre engles budskaber<br />
og at se den endelige opfyldelse af Guds<br />
plan om at føre sine børn til et nyt Eden.<br />
1. History of the Christian Church (New<br />
York: Charles Scribner’s Sons, 1903), vol.<br />
2, p. 540.<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Da skaberværket var nyt fra Guds<br />
hånd, var det fuldkomment på alle<br />
måder. Hvad mon Adam og Eva har<br />
savnet mest, da de blev tvunget til at<br />
forlade haven?<br />
2. Tror du, at Gud på noget tidspunkt<br />
overvejede at vende ryggen til sit ødelagte<br />
skaberværk? Hvorfor / hvorfor<br />
ikke?<br />
3. På hvilke måder er Edens have et<br />
forbillede på det, som Gud har beredt<br />
for sit folk? Hvad ser du mest frem til?<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
15
30. OKTOBER 2011 TEKST: WILLIAM G. JOHNSSON<br />
SØNDAG<br />
De to<br />
haver<br />
FORTABELSE OG FRELSE<br />
Frelsen kommer fra en Gud, som elsker os<br />
så højt, at han ikke går af vejen for noget for<br />
at vinde os tilbage. Beretningen om, hvad<br />
han har gjort for at frelse os midt i striden<br />
mellem det gode og det onde, er den største<br />
af alle fortællinger.<br />
To haver danner baggrund for vigtige<br />
begivenheder i fortællingen. I den første<br />
have gjorde synden, skammen og døden sit<br />
indtog, og fra den anden strømmer håbet,<br />
glæden og livet.<br />
Gud plantede den første have. Edens have<br />
var ikke alene smuk, den var fuldkommen.<br />
Her i disse fuldkomne omgivelser satte Gud<br />
de første mennesker, skabt af Guds egen<br />
hånd (1 Mos 2,8-9), og her tilbragte han<br />
sin tid sammen med dem. Eden var et paradis;<br />
et uskyldens paradis. Adam og Eva var<br />
uden synd. De var som børn, der endnu ikke<br />
havde truffet de valg, der skulle være med til<br />
at danne deres karakter. Snart ville de blive<br />
nødt til at vælge.<br />
DET ONDE HOLDER SIT INDTOG I HAVEN<br />
Bagved havens idyl lurede en lyssky skikkelse.<br />
Det onde, noget, der var fuldstændigt<br />
fremmed for Adam og Eva, var ikke langt<br />
væk – det er det aldrig! En falden engel, engang<br />
kendt som Lucifer, morgenstjernen, nu<br />
kendt som Satan, bedrageren, ventede på<br />
16 adventnyt 11 – november 2011<br />
en anledning til at slå til.<br />
Hvor længe vores forældre levede i haven,<br />
ved vi ikke, men en dag kastedes en skygge<br />
over paradis. Satan, i form af en smuk<br />
slange, stillede dem en tilværelse i udsigt,<br />
hvor de kunne blive som Gud selv.<br />
Gud havde gjort det let for dem at undgå<br />
fristelse: ”Du må spise af alle træerne i<br />
haven. Men træet til kundskab om godt og<br />
ondt må du ikke spise af, for den dag du<br />
spiser af det, skal du dø!“ (1 Mos 2,16-17).<br />
Men slangen sagde: ”Vist skal I ikke dø! Men<br />
Gud ved, at den dag I spiser af den, bliver<br />
jeres øjne åbnet, så I bliver som Gud og kan<br />
kende godt og ondt (1 Mos 3,4-5).<br />
Der er gået mange år siden den dag,<br />
men fristeren nærmer sig stadig mennesker<br />
på samme måde. Han sætter ulydighed i<br />
et rosenrødt skær og får synden til at se<br />
attraktiv ud. Han fremstiller lydighed som<br />
noget uendelig kedeligt. Han lover spænding<br />
og nye horisonter. Behændigt skjuler<br />
han det fordærv, som han leder os ud i – en<br />
vej strøet med nedbrudte alkoholikere og<br />
forspildte liv.<br />
Djævelen sår tvivl omkring sig. Han tillægger<br />
Gud sine egne egenskaber og påtager<br />
sig Guds karakter. Gud vil os kun det bedste;<br />
han forholder os intet, der kan være os til<br />
glæde og gavn. Satan derimod tilbyder os<br />
en æske gift, der ser attraktiv ud, men som<br />
fornedrer og fordærver os.<br />
Satan er løgner, og han er ”fader til løgnen“<br />
(Joh 8,44). ”Vist skal I ikke dø,“ sagde<br />
han til Adam og Eva. Men det var én stor<br />
løgn. De døde og deres efterkommere dør<br />
den dag idag.<br />
”I bliver som Gud,“ lovede han, men det<br />
var et tomt løfte. Han havde selv forsøgt at<br />
indtage Guds trone (Es 14,13; Ez 28,2-5),<br />
men hans selvbedrag fik ham smidt ud af<br />
himlen.<br />
KUN GUD KAN VÆRE<br />
GUD. DET ER HAM,<br />
DER HAR SKABT ALT,<br />
DET VÆRE SIG ENGLE<br />
ELLER MENNESKER.<br />
SKABNINGEN KAN<br />
ALDRIG BLIVE SKA-<br />
BEREN.<br />
Gud skabte mænd og kvinder, så de ligner<br />
ham, lever ved ham og adlyder ham i<br />
kærlighed. Kun i Gud er vi fuldt ud os selv.<br />
”Du har skabt os til dig, o Herre, og vores
hjerte er uroligt, indtil det fi nder hvile i<br />
dig“, som Augustin udtrykte det.<br />
Synden er ikke rationel, den er et udtryk<br />
for det rene vanvid. Den forsøger det umulige,<br />
nemlig at være som Gud. Den benægter,<br />
at vi er skabte væsener, der fik vores livsånde<br />
af Gud og kun eksisterer i kraft af ham.<br />
Og dog er der mange mænd og kvinder i<br />
dag, der følger i vores første forældres fodspor!<br />
Flertallet lader sig lokke af fristerens<br />
løfte om at blive ”som Gud“ og skubber tanken<br />
om Gud ud af hovedet ved enten helt at<br />
benægte hans eksistens eller ved bevidst at<br />
modarbejde ham.<br />
KONSEKVENSERNE AF SYNDEFALDET<br />
Konsekvenserne af deres synd stod med det<br />
samme klart for Adam og Eva. Så snart den<br />
første glædesrus havde fortaget sig, stod<br />
de tilbage med skammen (1 Mos 3,7). Da<br />
de hørte Gud nærme sig, blev de grebet af<br />
skyldfølelse og forsøgte at skjule sig (vers<br />
8). Men de kunne ikke skjule sig for Gud,<br />
lige så lidt som vi kan skjule os for ham<br />
idag. De begyndte at skyde skylden på hinanden:<br />
”Kvinden, du satte hos mig, gav mig<br />
af træet, og så spiste jeg,“ klynkede Adam<br />
(vers 12).<br />
Lyder det bekendt? Skyd skylden på<br />
hvem som helst, ja, selv på Gud, men indrøm<br />
aldrig, at du selv har et ansvar for dine<br />
handlinger. Det samme var tilfældet med<br />
Eva: ”Slangen forledte mig til at spise,“ forsvarede<br />
hun sig (vers 13).<br />
Disse forsøg på at lægge ansvaret fra sig<br />
og beskylde andre for egne handlinger var<br />
lige så utilstrækkelige som de figenblade,<br />
de syede sammen for at skjule, at de var<br />
nøgne. Også i dag er ‘figenblads-undskyldninger’<br />
almindelige.<br />
Så tegnede Gud et billede af den fremtid,<br />
der ventede dem. De måtte udelukkes af<br />
paradis til et liv med møje og slid. Naturen<br />
skulle frembringe torne og tidsler. Eva skulle<br />
føde sine børn med smerte, i deres ansigts<br />
sved skulle de skaffe sig føden, og til sidst<br />
skulle de vende tilbage til den jord ud af<br />
hvilken, de var kommet (vers 16-20).<br />
Digteren John Milton beskriver i sit store<br />
værk ”Det tabte paradis“, de sidste øjeblikke<br />
i Eden således:<br />
”Den hele verden lå<br />
foran dem, hvor de efter frit behag<br />
en hjemstavn kunne vælge hvor som helst.<br />
Og hånd i hånd igennem Edens land<br />
de vandred ensomt deres stille gang.“ (1)<br />
GUDS REDNING<br />
Men Gud efterlod ikke Adam og Eva uden<br />
håb. Selvom de var lukket ude af haven, var<br />
de ikke afskåret fra Guds nærvær. Hvor de<br />
end befandt sig, ville Gud være hos dem.<br />
Gud gav dem desuden et løfte for fremtiden.<br />
Mens de stadig befandt sig i haven,<br />
afsagde han sin dom over slangen: ”Jeg sætter<br />
fjendskab mellem dig og kvinden, mellem<br />
dit afkom og hendes: Hendes afkom<br />
skal knuse dit hoved, og du skal bide hendes<br />
afkom i hælen“ (vers 15).<br />
Dette ”fjendskab“ ligger ikke i menneskets<br />
natur. Det er Guds nådes ånd, der<br />
virker i os.<br />
Som Ellen White skrev: ”Det er den nåde,<br />
som Kristus indgiver sjælen, der skaber menneskets<br />
fjendskab mod Satan. Uden denne<br />
fornyende nåde og kraft ville mennesket<br />
fortsat være Satans træl – parat til at udføre<br />
hans befalinger. Men det nye princip i sjælen<br />
skaber konflikt, hvor der før var fred. Den<br />
kraft, Kristus skænker, sætter mennesket i<br />
stand til at modstå den tyranniske tronraner.<br />
Hver den, der afskyr synden i stedet for<br />
at elske den og modstår og overvinder de<br />
lidenskaber, som har behersket sjælen, viser<br />
virkningen af et princip, som udelukkende er<br />
af guddommelig oprindelse“ (Mod en bedre<br />
fremtid, s.409).<br />
Guds nåde var mere end nogensinde til<br />
stede i kvindens sæd, Jesus Kristus. Mod<br />
slutningen af sit syndfrie liv og sit kærlige<br />
virke, trak han sig tilbage til en have for at<br />
bede, nemlig Getsemane have.<br />
Denne have var plantet af menneskehånd.<br />
Her trak mesteren sig ofte tilbage.<br />
Med korset for øje, trak Jesus sig for sidste<br />
gang tilbage for at søge råd hos sin fader.<br />
Med vægten af verdens synder vejende<br />
tungt på sine skuldre, tryglede Jesus: ”I sin<br />
angst bad han endnu mere indtrængende,<br />
og hans sved blev som bloddråber, der faldt<br />
på jorden“ (Luk 22,44).<br />
I denne have hang menneskehedens<br />
skæbne i en tynd tråd. Jesus havde brug<br />
for støtte fra sine nærmeste venner, men<br />
de sov. Han måtte drikke smertens bæger<br />
alene. Der var også et andet væsen tilstede,<br />
den samme bedrager, som var i Edens have.<br />
Nu fristede han Jesus til at opgive at frelse<br />
verden: mennesker er ikke det værd. De er<br />
alligevel fuldstændigt ligeglade. Se dem nu<br />
– i dyb søvn!<br />
Til forskel fra vores første forældre nægtede<br />
Jesus at lytte til ondskabens stemme,<br />
han nægtede at nære tvivl i hjertet. Han tog<br />
det bitre bæger, som hans far rakte ham, og<br />
fortsatte ufortrødent til korset.<br />
Historien om de to haver får os til at<br />
værdsætte frelsens gave. Her ser vi klart,<br />
hvad vi har tabt, og hvor vidunderlig Herrens<br />
nåde er imod os. Ellen White opfordrer os<br />
til at sammenligne ”Edens have besudlet<br />
af ulydighed … med Getsemane have, hvor<br />
verdens frelser gennemgik overmenneskelige<br />
lidelser, da hele verdens synd blev lagt<br />
på hans skuldre“ (Manuscript 1, 1892).<br />
Halleluja! Hvilken frelser!<br />
1. Milton, John. Det tabte Paradis. På dansk<br />
ved Uffe Birkedal. Forlaget Vangsgaard, København.<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvad gik Satans løgn ud på, og på<br />
hvilke måder gentages den i samfundet<br />
omkring os?<br />
2. Hvilke af syndens konsekvenser –<br />
ondskab, sygdom, fattigdom, korruption<br />
– mærker du på din egen krop?<br />
Hvordan får du styrke til at fortsætte?<br />
3. Før han døde for vores synder, var<br />
han til velsignelse for alle omkring sig.<br />
Hvordan er din menighed til velsignelse<br />
for andre?<br />
William G. Johnsson, ph.d., var<br />
en årrække redaktør af Adventist<br />
Review og Adventist World. Han<br />
er nu pensioneret, men arbejder<br />
ved Generalkonferensen som<br />
‘presidential assistant for interfaith relations’.<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
17
31. OKTOBER 2011 TEKST: WILLIAM G JOHNSSON<br />
MANDAG<br />
Hans frelsende<br />
nærvær<br />
JESUS FORTALTE OS IKKE BARE, HVORDAN VI SKULLE LEVE;<br />
HAN VISTE OS DET.<br />
Ikke blot vil Gud, ifølge Bibelen, være med<br />
sit folk, men han lover at bo midt iblandt<br />
os. Han, som skabte himmel og jord, længes<br />
efter at være sammen med sine skabninger.<br />
”FOR DETTE SIGER<br />
DEN HØJT OPHØJE-<br />
DE, SOM TRONER FOR<br />
EVIGT, OG HVIS NAVN<br />
ER HELLIG: JEG BOR<br />
I DET HØJE OG HEL-<br />
LIGE OG HOS DEN,<br />
DER ER KNUST, HVIS<br />
ÅND ER NEDBØJET,<br />
FOR AT OPLIVE DEN<br />
NEDBØJEDE ÅND OG<br />
OPLIVE DET KNUSTE<br />
HJERTE“<br />
(ES 57,15).<br />
Ateismen i sin mest aggressive form vinder<br />
frem idag. Der var engang, hvor de, der<br />
18 adventnyt 11 – november 2011<br />
ikke troede, gik stille med dørene. I dag<br />
proklamerer de højlydt, at Gud ikke fi ndes<br />
og håner åbenlyst alle former for religiøsitet<br />
inklusiv kristendommen. Nogle af de mere<br />
højlydte fortalere for ateismen er Richard<br />
Dawkins, Christopher Hitchens, Sam Harris<br />
og Daniel Dennett. Interessant er det, at<br />
Anthony Flew, en førende ateist igennem 50<br />
år, pludselig fi k et nyt syn på sagen. Hans<br />
bog ”Der er en Gud: hvordan verdens mest<br />
fremtrædende ateist skiftede mening“, som<br />
blev udgivet i 2007, forargede hans tidligere<br />
kolleger.<br />
For de, som kender Jesus som frelser og<br />
Herre, er eksempler som Flews dog ganske<br />
overflødige – omend de kan være gode at<br />
have ved hånden i visse situationer. Vi ved,<br />
at Gud findes, fordi vi kender ham som<br />
vores personlige ven.<br />
Hele bibelen, fra 1 Mosebog og Johannes’<br />
Åbenbaring, vidner om en Gud, som ønsker<br />
at være vores ven. Han vandrede med Adam<br />
og Eva i haven. Han vandrede med Abraham<br />
og med patriarkerne. Og da han førte de<br />
12 stammer ud af Ægypten til Sinaj bjerg,<br />
sagde han til Moses ”De skal lave mig en<br />
helligdom, så vil jeg tage bolig hos dem“<br />
(2 Mos 25,8).<br />
Israelitterne havde set og hørt tordenen,<br />
lynene og trompetfanfarerne, der genlød på<br />
det hellige bjerg. De vidste, at Yahweh virkelig<br />
fandtes – han var der på Sinaj – og de<br />
var skrækslagne. Nu ønskede Gud at være<br />
nær dem på en helt ny måde; han ønskede<br />
at være tilnærmelig. Han ville slå sig ned i<br />
et telt.<br />
Gud gav Moses en byggeplan, og<br />
Israelitterne fulgte den nøje. Helligdommen<br />
var smukt konstrueret med guld, sølv, ædelsten<br />
og kostbare stoffer. Den skulle kunne<br />
transporteres, så den var ikke særligt stor.<br />
Det allerhelligste målte ca. 5m3: det hellige<br />
var ca. dobbelt så stort, med et grundareal<br />
på ca. 10x5m.<br />
At tænke sig – himmelens konge, universets<br />
skaber, i et telt!<br />
ET SYMBOL PÅ GUDS NÆRVÆR<br />
Livet i Israel kredsede om helligdommen.<br />
Deres identitet som Guds udvalgte folk manifesterede<br />
sig synligt der.<br />
Helligdommen var et tilflugtssted.<br />
Herrens herlighed viste sig mellem keruberne<br />
i det allerhelligste. Med helligdommen<br />
midt iblandt dem og foran dem på<br />
rejsen, var de beskyttet mod enhver fjende.
Århundreder senere, da Israel var veletablerede<br />
i det forjættede land, så de<br />
stadig hen til helligdommen som deres tilflugtssted.<br />
Som salmisten siger det i en bøn:<br />
”Måtte han sende dig hjælp fra helligdommen<br />
og støtte dig fra Zion“ (Sl 20,3).<br />
Gud vejledte sit folk fra helligdommen.<br />
Fra tid til anden gik Moses ud til teltet for<br />
at tale med Gud. Her gav Gud ham vejledning<br />
i, hvordan han skulle lede folket. Når<br />
Moses vendte tilbage til lejren, lyste hans<br />
ansigt, så folket ikke kunne tåle at se på<br />
ham, så ”da Moses var færdig med at tale<br />
med dem, lagde han et slør over sit ansigt“<br />
(2 Mos 34,33).<br />
Gud ledte sit folk ved hjælp af helligdommen.<br />
Mens Israel var i ørkenen, hvilede der<br />
en sky over helligdommen om dagen og en<br />
ildsøjle om natten. Når skyen eller ildsøjlen<br />
flyttede sig, pakkede folket lejren ned og<br />
fulgte den. Når den igen stod stille, slog de<br />
lejr. ”Herren gik foran dem, om dagen i en<br />
skysøjle for at føre dem på vejen og om natten<br />
i en ildsøjle for at lyse for dem, så de<br />
kunne gå både dag og nat“ (2 Mos 13,21).<br />
Folket tilbad Gud ved helligdommen.<br />
Israelitternes kalender var opbygget<br />
omkring en række religiøse fester – påske,<br />
de usyrede brøds fest, hornblæsningsfesten,<br />
forsoningsdagen, løvhyttefesten – og i<br />
hver eneste af festerne spillede helligdommen<br />
en central rolle.<br />
Sidst men ikke mindst: syndstilgivelse<br />
fandt sted i helligdommen. Synderen bragte<br />
sit offer – et lam, en ged, en fugl – til præsten<br />
som sonoffer. Tilgivelsen blev synderen<br />
til del gennem helligdommen.<br />
Det er ikke så underligt, at Israelitterne<br />
satte helligdommen højt. Da det tempel, der<br />
siden erstattede ørkenteltet som helligdom,<br />
blev vanhelliget af fjendernes hære, var<br />
det for dem det ultimative tab, den største<br />
ulykke, der kunne ramme dem (se Sl 74,1-<br />
8).<br />
Vi har ikke nogen jordisk helligdom i dag,<br />
hvor Gud er tilstede. Men vi er ikke ringere<br />
stillet end dengang: vi har en himmelsk<br />
helligdom, som vi har adgang til ved troen<br />
(Heb 10,19-22). Og vi har Jesus. Den Gud,<br />
hvis ønske om at bo blandt sit folk førte til<br />
helligdommens opførelse, er nu gået endnu<br />
længere! Han kom til os som et menneske;<br />
han blev kød og blod – et med os.<br />
”For et barn er født os, en søn er givet<br />
os,“ profeterede Esajas. ”Herredømmet skal<br />
ligge på hans skuldre. Man skal kalde ham<br />
Underfuld Rådgiver, Vældig Gud, Evigheds<br />
Fader, Freds Fyrste“ (Es 9,5).<br />
Det var om ham den elskede Johannes<br />
skrev: ”Og Ordet blev kød og tog bolig (ordret,<br />
”slog sit telt op“) iblandt os, og vi så<br />
hans herlighed … fuld af nåde og sandhed“<br />
(Joh 1,14). Denne mand, som ikke besad<br />
nogen af de egenskaber, som mennesker<br />
almindeligvis fører sig frem med – berømmelse,<br />
magt, uddannelse, indflydelse – var<br />
Gud, der blev kød. Han var Immanuel, ”Gud<br />
med os“ (Matt 1,23).<br />
Jesus er vores ypperstepræst, og han går<br />
i forbøn for os i den himmelske helligdom,<br />
der ikke er dannet af nogen menneskehånd<br />
og er mere herlig, end vi kan forestille os.<br />
Dette er den sande helligdom, originalen,<br />
som ørkenens helligdom kun svagt afspejlede<br />
– ”en efterligning og en skygge af den<br />
himmelske“ (Heb 8,5).<br />
Vi vil, senere på ugen, komme nærmere<br />
ind på denne helligdom og det, som Jesus<br />
gør for os der. Ligesom helligdommen mindede<br />
Israel om deres status som Guds børn,<br />
kan vi se hen til vores ypperstepræst som<br />
vores tilflugt, underviser, vejviser, genstanden<br />
for vores tilbedelse og formidler af tilgivelsen.<br />
Og det er ikke det hele! Jesus var kun hos<br />
os i kort tid, ca. 33 år. Men før han forlod os,<br />
lovede han at sende Trøsteren, Helligånden:<br />
”Jeg vil ikke efterlade jer faderløse,“ sagde<br />
han, ”jeg kommer til jer“ (Joh 14,18).<br />
Helligånden fortsætter det, som Jesus<br />
begyndte her på jorden. Han vejleder os i<br />
hele sandheden (Joh 16,13). Han minder os<br />
om alt, hvad Jesus har sagt (Joh 14,26). Han<br />
overbeviser verden om synd og om retfærdighed<br />
og om dom (Joh 16,8-11). Og endnu<br />
mere væsentligt: han er med os!<br />
Vi behøver ikke at drage til et tempel for<br />
at møde Gud; vi behøver ikke at valfarte til<br />
en helligdom langt borte for at være Gud<br />
nær. Gud er lige her hos os. Gud er med os!<br />
Før han forlod os, lovede Jesus: ”Og se,<br />
jeg er med jer alle dage indtil verdens ende.<br />
Paulus erklærede: ”Jeg lever ikke mere selv,<br />
men Kristus lever i mig, og mit liv her på<br />
jorden lever jeg i troen på Guds søn, der<br />
elskede mig og gav sig selv hen for mig“<br />
(Gal 2,20).<br />
Er det også din erfaring? Ved du, at Jesus<br />
lever i dig? At han er hos dig, ligesom han<br />
lovede?<br />
For mange århundreder siden bad Moses:<br />
”Og hvordan kan man overhovedet vide, at<br />
jeg og dit folk har fundet nåde for dine øjne,<br />
medmindre du går med os, og jeg og dit folk<br />
bliver begunstiget frem for alle andre folk<br />
på jorden?“ (2 Mos 33,16) Og David bad en<br />
lignende bøn: ”Kast mig ikke bort fra dig, og<br />
tag ikke din hellige ånd fra mig!“ (Sl 51,13).<br />
HVIS DU HAR<br />
VÆRET PÅ FLUGT<br />
FRA GUD, SÅ BED<br />
DAVIDS BØN. GUD<br />
ØNSKER AT BO HOS<br />
DIG. HAN LÆNGES<br />
INDERLIGT EFTER AT<br />
LADE DIG MÆRKE SIT<br />
FRELSENDE NÆR-<br />
VÆR. HAN ØNSKER<br />
AT VÆRE DIN TIL-<br />
FLUGT, DIN VEJLE-<br />
DER, DIN FRELSER<br />
OG DIN HERRE!<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvilke af de fem ting, som helligdommen<br />
står for, er der størst behov<br />
for der, hvor du bor? Hvordan opfylder<br />
du og din menighed dette behov?<br />
2. Hvis du skulle afspejle Jesu virke på<br />
jorden blandt dine naboer, hvilke forandringer<br />
skulle der så ske med den<br />
måde, du lever dit liv på?<br />
3. Hvordan ses Helligåndens virke i dit<br />
eget liv og i din menighed?<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
19
1. NOVEMBER 2011 TEKST: WILLIAM G JOHNSSON<br />
TIRSDAG<br />
Se,<br />
Guds lam<br />
KUN HAN KAN DÆKKE VORES BEHOV<br />
”NÆSTE DAG SÅ HAN<br />
JESUS KOMME HEN<br />
IMOD SIG OG SAGDE:<br />
‘SE, DÉR ER GUDS<br />
LAM, SOM BÆRER<br />
VERDENS SYND’“<br />
(JOH 1,29).<br />
Johannes Døber går her lige til kernen af<br />
det, som Jesus kom for at gøre. Jesus kom<br />
for at vise, hvem Gud er, for at søge og<br />
frelse de fortabte, for at udbrede de gode<br />
nyheder og meget mere, men hovedsagligt<br />
kom Jesus for at ofre sit liv som sonoffer<br />
for synden.<br />
Selv Jesu navn pegede på denne <strong>opgave</strong>.<br />
Endnu før han blev født, viste en engel sig<br />
for Josef og sagde: ”Hun skal føde en søn,<br />
og du skal give ham navnet Jesus; for han<br />
skal frelse sit folk fra deres synder“ (Matt<br />
1,21).<br />
”Jesus“ er den græske form af navnet<br />
Josva, som betyder ”Herren frelser.“ Siden<br />
blev han givet titlen ”Kristus“, som betyder<br />
”den salvede,“ altså ”Messias.“ Så når vi kalder<br />
ham Jesus Kristus, betyder det egentlig<br />
20 adventnyt 11 – november 2011<br />
Frelser Messias, eller den Messias, som frelser.<br />
Desværre siger navnet ”Jesus Kristus“<br />
ikke ret mange noget som helst idag. Når<br />
de engang imellem slynger ordene ud som<br />
en ed, ved de desværre alt for lidt om,<br />
hvad ordene i virkeligheden dækker over.<br />
På denne måde forsøger den onde – Jesu<br />
fjende i den store strid mellem det gode og<br />
det onde – at aflede menneskers opmærksomhed<br />
fra den frelse, som Jesus kom for at<br />
tilbyde dem.<br />
JESU GUDDOMMELIGE KALD<br />
Jesus blev født for at dø. For de fl este er<br />
døden den sørgelige afslutning på livets<br />
drama. Men sådan var det ikke i Jesu tilfælde:<br />
døden var højdepunktet for hans tilværelse<br />
her på jorden. Ved sin død frelste<br />
han verden. ”Og når jeg er blevet ophøjet<br />
fra jorden, vil jeg drage alle til mig,“ sagde<br />
han (Joh 12,32). Ligeledes sagde han: ”Og<br />
ligesom Moses ophøjede slangen i ørkenen,<br />
sådan skal Menneskesønnen ophøjes, for at<br />
enhver, som tror, skal have evigt liv i ham<br />
(Joh 3,14-15).<br />
Man kunne godt forvente, at Jesu efterfølgere<br />
ville vægre sig over at tale om sin død.<br />
Korsfæstelse var den mest fornedrende og<br />
forfærdelige måde, man kunne dø på: det<br />
var en langtrukken og grusom offentlig henrettelse.<br />
Romerne dømte kun de værste forbrydere<br />
til korsfæstelse, og ingen romersk<br />
statsborger kunne idømmes denne nedværdigende<br />
form for tortur. Jesus var ikke<br />
romersk statsborger, så der var intet, der<br />
hindrede dem i at henrette ham på denne<br />
måde. Hvor dybt bøjede vores frelser sig<br />
ikke for at frelse os! Som Paulus skriver: han<br />
”ydmygede sig … og blev lydig indtil døden,<br />
ja, døden på et kors“ (Fil 2,8).<br />
Men de første kristne vægrede sig ikke<br />
ved at tale om Jesu død. De forsøgte på<br />
intet tidspunkt at dække over det, der var<br />
sket; de skammede sig ikke, og de kom ikke<br />
med undskyldninger. I stedet forkyndte de<br />
det med oprejst pande: ”så skal I alle, ja,<br />
hele Israels folk vide, at det er i Jesu Kristi,<br />
nazaræerens, navn, ham som I korsfæstede,<br />
men som Gud oprejste fra de døde, at denne<br />
mand står rask foran jer“ (ApG 4,10); ”For<br />
jøder kræver tegn, og grækere søger visdom,<br />
men vi prædiker Kristus som korsfæstet, en<br />
forargelse for jøder og en dårskab for hedninger“<br />
(1 Kor 1,22-23); ”Men gid det aldrig<br />
må ske for mig, at jeg er stolt af andet end<br />
af vores Herre Jesu Kristi kors; ved ham er<br />
verden blevet korsfæstet for mig, og jeg for<br />
verden“ (Gal 6,14).
Ellen White beskrev Jesu frelsende gerning<br />
på denne måde: ”Kristus blev behandlet,<br />
som vi fortjener det, for at vi kan blive<br />
behandlet, som han fortjener. Han blev<br />
dømt for vores synder, som han ingen del<br />
havde i, for at vi kunne blive retfærdiggjort<br />
ved hans retfærdighed, som vi ingen del har<br />
i. Han led den død, der tilkom os, for at vi<br />
skulle kunne modtage det liv, som var hans.<br />
‘Vi fik lægedom ved hans sår’“ (Den Store<br />
Mester, s. 15).<br />
FALSKE FORVENTNINGER<br />
Jesu disciple forstod ikke med det samme<br />
formålet med hans død. Da Johannes døber<br />
forkyndte, ”Se, dér er Guds lam, som bærer<br />
verdens synd“ (Joh 1,29), må det have<br />
skabt undren blandt tilhørerne. I al den tid,<br />
hvor de gik sammen med Jesus, forventede<br />
de tolv, at han ville træde frem som en<br />
politisk Messias og befri jøderne fra deres<br />
romerske undertrykkere. Jesu forudsigelser<br />
af sin lidelse og død i Jerusalem kom fuldstændigt<br />
bag på dem, og de forstod ham<br />
ikke (Matt 16,21-23; 20,17-19).<br />
Det var først efter opstandelsen, at Jesu<br />
efterfølgere begyndte at forstå, hvordan<br />
korset passede ind i Guds plan. På vejen til<br />
Emmaus begyndte sandheden så småt at gå<br />
op for dem: ”Da sagde han til dem: ‘I uforstandige,<br />
så tungnemme til at tro på alt det,<br />
profeterne har talt. Skulle Kristus ikke lide<br />
dette og gå ind til sin herlighed?’ Og han<br />
begyndte med Moses og alle profeterne og<br />
udlagde for dem, hvad der stod om ham i<br />
alle Skrifterne“ (Luk 24,25-27).<br />
I lyset af korset forstår vi også bedre de<br />
dele af det Gamle Testamente, der oftest<br />
volder os problemer.<br />
Helligdomstjenesten, for eksempel: hvad<br />
skulle nedslagtningen af så mange uskyldige<br />
dyr gøre godt for? Hvorfor al denne<br />
blodsudgydelse? Når vi ser tilbage på offersystemet<br />
i lyset af korset, forstår vi, at det<br />
skulle vise Israels folk, hvor alvorlig synden<br />
er: at synd koster liv, at ”der finder ingen<br />
tilgivelse sted, uden at der udgydes blod“,<br />
som der står i Heb 9,22.<br />
Tabernaklet i ørkenen og templet i<br />
Jerusalem symboliserede retfærdiggørelse<br />
ved tro i en begrænset tidsperiode. Den,<br />
der angrede sin synd, fandt fred ved at gøre<br />
som Herren havde forordnet frem for at<br />
følge sin egen vej.<br />
Den egentlige forsoning kunne dog ikke<br />
finde sted gennem slagtofre. ”Blod af tyre<br />
og bukke kan umuligt tage synder bort“<br />
(Heb 10,4). Kun Jesu Kristi død kunne løse<br />
syndens problem for altid. Ofringerne af<br />
lam og andre dyr kunne kun frelse, fordi de<br />
pegede frem mod Guds lam og hans død<br />
på korset.<br />
I lyset af korset forstår vi også bedre<br />
historien i 1 Mos 22 om Abraham og hans<br />
søn Isak på Morija bjerg. Denne fortælling<br />
har voldt både jøder og kristne mange<br />
hovedbrud. YHWH siger her til den aldrende<br />
far: ”Tag Isak, din eneste søn, ham du elsker,<br />
og begiv dig til Morija-landet. Dér skal du<br />
bringe ham som brændoffer på det bjerg,<br />
jeg giver dig besked om“ (vers 2).<br />
Hvordan kan Gud bede om noget sådant?<br />
Det lyder mere som noget, der kunne tillægges<br />
de hedenske kanaanæiske guder,<br />
som blev tilbedt af de omkringboende folk.<br />
Menneskeofringer var almindelige hos disse<br />
folk, men YHWH havde strengt forbudt Israel<br />
at efterligne deres djævelske ritualer: ”Du<br />
må ikke give nogen af dine børn som offer<br />
til Molok; du må ikke vanhellige din Guds<br />
navn. Jeg er Herren!“ (3 Mos 18,21).<br />
Guds ord må have trængt ind i hjertet på<br />
Abraham som et sværd, men alligevel havde<br />
han tro nok til at gøre som Gud havde sagt.<br />
Han forstod ikke, hvorfor Gud bad ham om<br />
dette, men han havde vandret med Gud for<br />
længe til at tvivle på ham nu. Da drengen<br />
stillede spørgsmålet ”Vi har ilden og brændet,<br />
men hvor er offerlammet?“ svarede<br />
Abraham: ”Gud vil selv udse sig et offerlam,<br />
min dreng“ (1 Mos 22,7-8).<br />
Og Gud sørgede da også for et offerlam.<br />
Idet Abraham løftede kniven for at slå<br />
sin søn ihjel, råbte en Guds engel ham an<br />
og bad ham standse. ”Da Abraham så op,<br />
fik han øje på en vædder, som hang fast<br />
med hornene i det tætte krat bagved“ (vers<br />
13). Den havde været der hele tiden, men<br />
faderen havde været for fuld af sorg til at<br />
lægge mærke til den. Abraham kaldte stedet<br />
”Herren ser.“ Næsten 1.000 år senere, da<br />
kong Salomon byggede templet, satte han<br />
det lige netop på dette sted (2 Krøn 3,1). Og<br />
omkring 1.000 år derefter døde Jesus ikke<br />
langt derfra.<br />
Den Herre, som så til Abraham, sørger<br />
også for hele menneskeheden.<br />
Sidst, men ikke mindst: i lyset af Jesus,<br />
Guds lam, forstår vi det vidunderlige kapitel<br />
hos Esajas, hvor vi hører om én, der ”som<br />
et lam … føres til slagtning“ (Es 53,7), som<br />
blev ”gennemboret for vores overtrædelser<br />
og knust for vores synder. Han blev straffet,<br />
for at vi kunne få fred, ved hans sår blev<br />
vi helbredt. Vi flakkede alle om som får, vi<br />
vendte os hver sin vej; men Herren lod al<br />
vores skyld ramme ham“ (vers 5-6).<br />
DE SYNDER, SOM<br />
HAN BAR, VAR MINE<br />
SYNDER – OG DINE.<br />
ELSKER DU HAM,<br />
DENNE JESUS, GUDS<br />
LAM, SOM DØDE I DIT<br />
STED?<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Ifølge forfatteren, blev Jesus ”født<br />
for at dø.“ Hvilken rolle spillede så<br />
hans liv og lære?<br />
2. Hvordan påvirker Bibelens fokus på<br />
blodsudgydelse og ofringer dig i det<br />
21. århundrede?<br />
3. Hvad betyder ordene ”Herren ser“<br />
for dig?<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
21
2. NOVEMBER 2011 TEKST: WILLIAM G JOHNSSON<br />
ONSDAG<br />
Formidleren<br />
HAN SØRGER FOR VORES FRELSE<br />
Den 12. oktober 2010 ventede verden i<br />
spænding på at se resultatet af en spektakulær<br />
redningsaktion. 60 dage tidligere<br />
havde et stenskred begravet 33 chilenske<br />
minearbejdere 610 meter under jorden.<br />
I ugevis arbejdede redningsfolkene på at<br />
bore en skakt, hvorigennem en 70 cm bred<br />
redningskapsel kunne sendes ned til minearbejderne.<br />
Nu var skakten færdig, men ville<br />
aktionen lykkes?<br />
Historien om minearbejderne og redningsplanen<br />
optog hele verden. Mere end<br />
200 lande – selv Nordkorea – sendte direkte<br />
TV reportager fra stedet. Den chilenske præsident<br />
Sebastian Piñera stod klar til at tage<br />
imod dem, når de kom op af det lumre, ildelugtende<br />
fangehul.<br />
Lige efter midnat afløstes spændingen<br />
af jubel, da den første minearbejder nåede<br />
overfladen. Et orkester spillede den chilenske<br />
nationalsang til glædestårer og velkomstknus.<br />
I løbet af de næste 21 timer<br />
kom flere og flere minearbejdere velbeholdne<br />
til overfladen og blev modtaget af<br />
familie og venner.<br />
Det var et stort øjeblik, et åndehul midt<br />
i den strøm af dårlige nyheder, der almindeligvis<br />
fylder medierne. Og dog er det<br />
ingenting i sammenligning med den dag,<br />
22 adventnyt 11 – november 2011<br />
hvor hele himlen holdt vejret i spænding.<br />
Den dag for længe siden, hvor det ikke<br />
kun drejede sig om 33 mænds liv, men<br />
hvor hele menneskehedens evige skæbne<br />
stod på spil. Vi var fanget i syndens elendighed<br />
uden noget håb om redning. Men<br />
Guds søn borede sig ned igennem fortvivlelsens<br />
stengrund og iværksatte sin egen<br />
spektakulære redningsaktion, der indbefattede<br />
Getsemanes smerte og Golgatas skam,<br />
mens hele universet fulgte med i forundring<br />
og ængstelse.<br />
Ellen G. White beskriver det således: ”De<br />
syndfri verdener og de himmelske engle<br />
havde med den dybeste opmærksomhed<br />
set til, medens striden nærmede sig sin<br />
afslutning. Satan og hans medsammensvorne<br />
onde magter, de frafaldnes hærskarer,<br />
betragtede med spændt opmærksomhed<br />
dette skæbnesvangre vendepunkt<br />
inden for frelsesværket. Både de gode og de<br />
onde magter afventede, hvilket svar der ville<br />
lyde efter Kristi tre gange gentagne bøn.<br />
Engle havde higet efter at bringe lindring<br />
til den guddommelige lidende, men dette<br />
kunne ikke ske. Der fandtes ingen mulighed<br />
for Guds Søn til at undfly. Under denne frygtelige<br />
krise, hvor alt stod på spil, skinnede<br />
der et lys frem midt i den skæbnesvangre<br />
times mørke, og den mægtige engel, der<br />
står for Guds ansigt, og som har overtaget<br />
den plads, hvorfra Satan faldt, steg ned til<br />
Kristus“ (Den store mester, s. 472-473).<br />
DEN ENESTE<br />
Hvilken frelser vi har i Jesus! Fordi han blev<br />
menneske af kød og blod, blev han også vores<br />
ypperstepræst, en mellemmand mellem<br />
Gud og mennesker. Han er broen over den<br />
afgrund, der som følge af syndens indtog i<br />
verden, skiller himlen fra jorden.<br />
Tjenesten ved den jordiske helligdom<br />
pegede hen på ham. Ved helligdommen<br />
formidledes syndstilgivelse til den angrende<br />
synder via blodet fra lam, geder, tyre<br />
og okser, der skulle pege frem mod Jesus,<br />
Guds lam, som skulle bære verdens synd.<br />
Og ypperstepræstens rolle, som formidler<br />
og mellemmand i det allerhelligste på forsoningsdagen,<br />
pegede frem mod Jesu tjeneste<br />
som Gudsmenneske i den himmelske<br />
helligdom.<br />
”For der er én Gud og én formidler mellem<br />
Gud og mennesker, mennesket Kristus<br />
Jesus,“ skrev apostlen Paulus (1 Tim 2,5).<br />
”Derfor er Kristus formidler af en ny pagt,<br />
for at de kaldede kan få den evige arv, der<br />
er lovet, ved at han er død til forløsning
fra overtrædelserne under den første pagt“<br />
(Hebr 9,15).<br />
Der findes kun én formidler! Ingen anden<br />
kan slå bro mellem himmel og jord. Ingen<br />
anden kan tilgive vores synder. Ingen anden<br />
kan eller bør påtage sig den rolle, som tilhører<br />
Jesus alene.<br />
Vi behøver ikke at bekende vores synder<br />
for et menneske, der påstår, at han kan<br />
tjene som vores mellemmand og fremlægge<br />
vores ønsker for Gud. Nej! ”vi har en talsmand<br />
hos Faderen, Jesus Kristus, den retfærdige;<br />
han er et sonoffer for vore synder,<br />
og ikke blot for vore, men for hele verdens<br />
synder“ (1 Joh 2,1-2).<br />
Vores talsmand i himlen ved, hvad vi<br />
kæmper med. Han har mærket det på sin<br />
egen krop. Han kender til kamp og lidelse,<br />
smerte og sorg. Han ved, hvad det vil sige<br />
at blive afvist. Der er intet, som vi kæmper<br />
med, som han ikke også har kæmpet med.<br />
Hebræerbrevet beskriver indgående Jesu<br />
rolle som vores ypperstepræst. I første kapitel<br />
slås det fast, at han i sandhed er Gud<br />
– at hans magt overstiger endog englenes.<br />
”Han er Guds herligheds glans og hans<br />
væsens udtrykte billede, og han bærer alt<br />
med sit mægtige ord“ ”men til Sønnen: Din<br />
trone, Gud, står til evig tid, dit kongescepter<br />
er retfærdighedens scepter“ (Hebr 1,3.8).<br />
HVILKEN BETYDNING HAR DET FOR OS?<br />
Når vi kommer til Jesus, kommer vi til Gud.<br />
Jesus er ikke bare et skridt på vejen til himmelen;<br />
han er Gud. Ligesom Gud er han<br />
evig: han har hverken begyndelse eller<br />
ende. ”I begyndelsen var Ordet, og Ordet<br />
var hos Gud, og Ordet var Gud“ (Joh 1,1).<br />
Jesus elsker os så meget, at han kalder<br />
os sine venner (Joh 15,14-15), på samme<br />
måde som Abraham i det Gamle Testamente<br />
kaldes Guds ven (2 Krøn 20,7). Vi kan få lov<br />
til at tale direkte med ham, men lad os aldrig<br />
glemme, hvem han er, nemlig Gud. Når vi<br />
beder til ham, synger om ham og taler om<br />
ham, skal vi ikke tage let på hans venskab<br />
ved at behandle ham som en ligeværdig.<br />
Tilbage til Hebræerbrevet: hvor kapitel<br />
1 beskriver Jesus som sand Gud, beskriver<br />
kapitel 2 Jesus som sandt menneske. ”Siden<br />
børnene alle er af kød og blod, måtte han<br />
også blive det ligesom de, for at han med<br />
sin død skulle gøre ham magtesløs, som<br />
har dødens magt, nemlig Djævelen, og befri<br />
alle dem, som af frygt for døden hele livet<br />
igennem havde været holdt nede i trældom“<br />
(Hebr 2,14-15).<br />
Her har vi den igen – den store redningsaktion.<br />
Jesus sendte ikke en anden. Han<br />
kom selv, for det han gjorde, kunne kun han<br />
selv gøre. Han blev ét med os og så døden<br />
i øjnene. Han brød dødens magt over os.<br />
Han opstod fra de døde; hans grav er tom!<br />
Sand Gud og sandt menneske. Jesus er<br />
Guds-mennesket – der er kun én af hans<br />
slags i hele universet. Således blev han<br />
vores ypperstepræst og gør tjeneste i de<br />
himmelske sale: ”Derfor måtte han i ét og<br />
alt blive som sine brødre for over for Gud<br />
at blive en barmhjertig og trofast ypperstepræst,<br />
der kunne sone folkets synder“ (vers<br />
17).<br />
Til alle tider har menneskeheden følt<br />
behovet for præster. Bevidstheden om egne<br />
fejl og mangler får os til at opsøge dem, som<br />
vi regner med står nærmere Gud, end vi selv<br />
gør, i håbet om, at de kan lægge vores behov<br />
frem for Gud på en måde, som er acceptabel<br />
for ham. Sandheden er dog, at der kun findes<br />
én sand præst, Guds-mennesket, som<br />
i kraft af den han er, bringer os ind i Guds<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
23
nærvær. Alle andre præster har i tidernes løb<br />
blot peget hen på ham. De har jo samme<br />
behov for formidleren Jesus Kristus som alle<br />
andre. Derfor måtte præsten i den jordiske<br />
helligdom da også ”frembære syndoffer for<br />
sig selv såvel som for folket“ (Hebr 5,3).<br />
Budskabet om, at Jesus er vores ypperstepræst<br />
i den himmelske helligdom, er en<br />
sandhed, som vi adventister er kaldede til at<br />
dele med andre. På grund af Jesu tjeneste<br />
for os, ved vi:<br />
1. At det, vi længes efter, ikke er en illusion.<br />
Mange kristne i dag betragter ikke det<br />
evige liv som en håndgribelig virkelighed.<br />
For mange betyder et liv efter døden, at<br />
de lever videre gennem deres børn og<br />
børnebørn. Men Jesu tjeneste slår fast,<br />
at himlen fi ndes, og at han vil komme<br />
igen for at hente os op til sig. ”Hovedsagen<br />
i det, der her siges, er, at vi har<br />
en sådan ypperstepræst, som sidder på<br />
højre side af den Højestes trone i himlene<br />
og gør tjeneste ved helligdommen,<br />
det sande Åbenbaringstelt, som Herren<br />
selv og ikke noget menneske har rejst“<br />
(Hebr 8,1-2).<br />
2. At tilgivelse er mulig. Lige meget hvad vi<br />
måtte føle, har vi en mellemmand, som<br />
”altid lever og vil gå i forbøn“ for os. Vores<br />
egne følelser er ikke til at stole på,<br />
men det er Jesus derimod. Om så alle<br />
andre svigter, ”forbliver han dog tro, thi<br />
fornægte sig selv kan han ikke“ (2 Tim<br />
2,13).<br />
3. At himlen står åben for os. Vi hører til<br />
der: vi behøver ikke at komme krybende<br />
med hatten i hånden, for Jesus står klar<br />
til at byde os velkommen. ”Da vi nu har<br />
en stor ypperstepræst, som er steget op<br />
igennem himlene, Jesus, Guds søn, så lad<br />
os holde fast ved den bekendelse. For vi<br />
har ikke en ypperstepræst, der ikke kan<br />
have medfølelse med vore skrøbeligheder,<br />
men en, der er blevet fristet i alle<br />
ting ligesom vi, dog uden synd. Lad os<br />
altså med frimodighed træde frem for<br />
nådens trone, for at vi kan få barmhjertighed<br />
og fi nde nåde til hjælp i rette tid“<br />
(Hebr 4,14-16).<br />
4. At vi kan få kraft. Jesus nøjes ikke med<br />
at forstå os og føle med os, han giver<br />
24 adventnyt 11 – november 2011<br />
os også kraft til at møde, hvad der end<br />
kommer: ”For som den, der selv er blevet<br />
fristet og har lidt, kan han hjælpe dem,<br />
der fristes“ (Hebr 2,18).<br />
Ved du, at du har en formidler, der træder<br />
frem for dig i himlen? Ligegyldigt hvordan<br />
du har levet dit liv, ligegyldigt hvor langt bort<br />
du har bevæget dig fra Guds plan med dit<br />
liv, så tager han uden forbehold imod dig.<br />
Du er hans søn, hans datter. Læg alle dine<br />
sorger og bekymringer over på ham; han vil<br />
tage imod dem og give dig sin fred.<br />
Fornyeligt aflagde en af kirkens administratorer<br />
dette vidnesbyrd mod slutningen<br />
af en lederkonference. 7 måneder tidligere<br />
var han og hans kone netop stået af et fly<br />
i Los Angeles, da han pludselig fik stærke<br />
smerter i brystet. Den store arterie til hjertet<br />
var fuldstændigt lukket, og han var døden<br />
nær. Han kone, der var sygeplejerske, råbte<br />
til de omkringstående, om nogen af dem<br />
skulle have en aspirin ved hånden. Heldigvis<br />
havde en af stewarderne netop den morgen<br />
lagt en aspirin i lommen, som han gav<br />
hende. Alligevel standsede hans hjerte, og<br />
hans kone måtte genoplive ham.<br />
”Ved I, hvordan det er at dø?“ spurgte<br />
han sine tilhørere. Mens han svævede mellem<br />
liv og død, havde hans eneste tanke<br />
været:<br />
”INTET BRINGER<br />
JEG TIL DIG;<br />
KUN TIL KORSET<br />
KLYNGER MIG“<br />
(KLIPPE, DU SOM<br />
BRAST FOR MIG,<br />
AUGUSTUS M.<br />
TOPLADY).<br />
Hvis ikke jeg lever, når Jesus vender tilbage i<br />
skyerne, hvis jeg må igennem dødens kolde<br />
fl od, håber jeg, at min sidste tanke må være<br />
den samme: Jesus og kun Jesus; han er alt,<br />
hvad vi har at klynge os til her i livet; han<br />
vil være alt, hvad vi behøver i livet herefter.<br />
Han er vores frelser, herre, ven, kommende<br />
konge – og formidler.<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvad betyder det for dig, at Jesus<br />
er ”en af os“? Hvilken forskel gør det<br />
i dit liv?<br />
2. Hvilken af de fi re ting, som forfatteren<br />
fremhæver – håb, tilgivelse, frimodighed,<br />
kraft – betyder mest for dig<br />
lige nu i dit åndelige liv?<br />
3. Hvornår gik det for alvor op for dig,<br />
at din frelse er fuldstændig afhængig<br />
af dit forhold til Jesus? Hvad var det,<br />
der fi k dig til at indse det?
VED BESKUELSE, FORVANDLES VI<br />
TEKST: WILLIAM G JOHNSSON 3. NOVEMBER 2011<br />
TORSDAG<br />
Levende<br />
nåde<br />
Når vi gør Jesus til herre i vores liv, forvandler<br />
han os. Nåden, Guds frelsende nåde, forvandler<br />
os i vores daglige vandring med ham.<br />
Som apostlen Paulus siger det: ”For Guds<br />
nåde er blevet åbenbaret til frelse for alle<br />
mennesker og opdrager os til at sige nej<br />
til ugudelighed og verdslige lyster og leve<br />
besindigt og retskaffent og gudfrygtigt i<br />
denne verden, mens vi venter på, at vort<br />
salige håb skal opfyldes og vor store Gud<br />
og frelser, Jesus Kristus, komme til syne i<br />
herlighed. Han gav sig selv hen for os for at<br />
løskøbe os fra al slags lovløshed og skaffe<br />
sig et rent folk som sin ejendom, ivrigt efter<br />
at gøre gode gerninger“ (Tit 2,11-14).<br />
Denne tekst beskriver et liv, der leves i<br />
kraft af Guds nåde. Alt forandres – vores<br />
valg, vores håb og det, der driver os.<br />
Vi står dagligt overfor at skulle vælge.<br />
Verden tilbyder os ”kødets lyst og øjnenes<br />
lyst og pral med jordisk gods“ (1 Joh<br />
2,16), men nåden lærer os at sige ”Nej!“<br />
og at vælge en bedre vej, nemlig Jesu vej.<br />
Samtidig holder nåden modet oppe hos<br />
os, mens vi venter på, at Jesus skal komme<br />
tilbage. Vi ved ikke, hvornår han kommer,<br />
men vi stoler på hans løfte: ”jeg kommer<br />
igen og tager jer til mig, for at også I skal<br />
være, hvor jeg er“ (Joh 14,3). Så allerede nu<br />
fylder han os med glæde og fred, og vi kan<br />
glæde os til den dag, hvor vi skal stå ansigt<br />
til ansigt med ham. Sidst, men ikke mindst,<br />
giver nåden os lyst til at blive det, som han<br />
ønsker vi skal være – ”et rent folk ... ivrigt<br />
efter at gøre gode gerninger.“<br />
I ørkenen befalede Gud Israel at ”lave<br />
mig en helligdom, så vil jeg tage bolig hos<br />
dem“ (2 Mos 25,8). Hans herlighed, der<br />
synligt åbenbarede sig mellem keruberne i<br />
det Allerhelligste i tabernaklet, viste, at han<br />
holdt sit løfte: han tog virkelig bolig hos<br />
dem.<br />
GUDS ØNSKE<br />
Gud ønsker stadig at tage bolig hos sit folk.<br />
Vi har ikke nogen ørkenhelligdom, ikke noget<br />
prægtigt tempel i Jerusalem, men vi har<br />
et endnu mere vidunderligt tegn på, at Gud<br />
er med os: den store JEG ER, universets skaber,<br />
tager nu bolig i os! Ikke i et telt og ikke<br />
i et tempel belagt med guld, sølv og ædelsten,<br />
men i mennesket! ”Eller ved I ikke, at<br />
jeres legeme er et tempel for Helligånden,<br />
som er i jer, og som I har fra Gud?“ spørger<br />
apostlen Paulus. Og han fortsætter: ”I tilhører<br />
ikke jer selv, for I blev købt dyrt. Ær derfor<br />
Gud med jeres legeme!“ (1 Kor 6,19-20).<br />
Hvordan Gud kan bo i os er et mysterium,<br />
som beskrives på denne måde hos Paulus:<br />
”Kristus i jer, herlighedens håb“ (Kol 1,27).<br />
Men enhver mand, kvinde, dreng eller pige,<br />
som har taget imod Jesus som frelser og<br />
herre ved, at det er sandt. Jesus er ligeså<br />
virkelig som vores bedste ven er det, ja, han<br />
er vores bedste ven.<br />
Derfor ønsker vi at ære Gud i alt, hvad<br />
vi gør. Vores legemer er ikke bare levende<br />
templer; de er vores gave til Herren, vores<br />
pris og tilbedelse af ham, som har frelst os<br />
ved sin nåde. ”Ved Guds barmhjertighed ...<br />
bring jeres legemer som et levende og helligt<br />
offer, der er Gud til behag – det skal<br />
være jeres åndelige gudstjeneste. Og tilpas<br />
jer ikke denne verden, men lad jer forvandle,<br />
ved at sindet fornyes“ (Rom 12,1-2).<br />
Udover, at vi hver især skal være templer<br />
for Helligånden, ønsker Gud, at hans folk<br />
samlet skal fungere som en hellig bolig,<br />
hvorigennem han kan manifestere sig.<br />
”Ved I ikke, at I er Guds tempel, og at Guds<br />
ånd bor i jer? Hvis nogen ødelægger Guds<br />
tempel, skal Gud ødelægge ham. For Guds<br />
tempel er helligt, og det tempel er I“, siger<br />
Paulus (1 Kor 3,16).<br />
Gud ønsker, at menigheden skal afspejle<br />
hans hellighed. Den skal åbenbare Guds<br />
kærlighed, visdom og nåde for universet.<br />
Det er noget af et ideal!<br />
Også Peter siger noget lignende: ”og lad<br />
jer selv som levende sten bygges op til et<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
25
åndeligt hus, til et helligt præsteskab, der<br />
bringer åndelige ofre, som takket være Jesus<br />
Kristus er kærkomne for Gud“ (1 Pet 2,5).<br />
I sin storhedstid blev templet i Jerusalem<br />
besøgt og beundret af folk fra nær og fjern.<br />
Det samme vidnesbyrd ønsker Gud, at hans<br />
menighed skal være for verden i den sidste<br />
tid – et fællesskab, der får mennesker til at<br />
føle sig draget til Kristus.<br />
Kirkens pragt og herlighed består ikke<br />
af imponerende bygningsværker eller dyre<br />
faciliteter. Vores bygninger må gerne være<br />
attraktive og repræsentere den Herre, som<br />
de huser, men lad os ikke ligge under for<br />
”pral med jordisk gods“. Kirkens pragt og<br />
herlighed består i stedet af de mennesker,<br />
som mødes der: af den inderlighed og overgivelse<br />
hvormed vi priser Gud og af den<br />
kærlighed og accept, som findes iblandt os.<br />
AT BEVÆGE SIG FREMAD I YDMYGHED<br />
Selvom vores menighed begyndte i det små,<br />
ovenpå en stor skuffelse og med ganske få<br />
troende, er vi nu spredt ud over hele jorden.<br />
Vi er nu mere end 17 millioner døbte medlemmer,<br />
og hvert år vokser vi med mere en<br />
1 million. Vi administrerer over 100 universiteter<br />
og højere læreanstalter, samt mange<br />
hospitaler, klinikker og trykkerier.<br />
Jeg priser Gud for alt, hvad han hidtil har<br />
gjort for os. Lad os sætte tid af til at prise<br />
ham, og lad os i vores taknemmelighed<br />
aldrig falde for fristelsen til at tænke som<br />
Nebukadnesar: ”Dette er det store Babylon,<br />
som jeg med magt og styrke har bygget“<br />
(Dan 4,27).<br />
Hvad oplever det menneske, der træder<br />
ind i en adventistkirke? Er det tydeligt, at<br />
her er Gud tilstede? Mødes de med hjertelighed,<br />
varme og venlighed? Hører de<br />
Guds ord fra prædikestolen? Vises de hen<br />
til Kristus som nådens, frelsens og håbets<br />
ophav?<br />
Mit hjerte skælver ved tanken om, at vi<br />
så ofte kommer til kort i vores menighedsliv.<br />
Vi fremsiger ophøjede bønner og synger<br />
smukke salmer, men alt for ofte forhindrer<br />
vores stolthed, vores trang til at imponere<br />
og vores negativ indstilling overfor dem, der<br />
er anderledes, hvad enten det drejer sig om<br />
race, køn, uddannelse eller status, os i at<br />
være det lys for verden, som Guds folk er<br />
kaldet til at være.<br />
Menigheden er dyrebar for Gud. Igennem<br />
26 adventnyt 11 – november 2011<br />
menighedsfællesskabet kan han vise verden<br />
sin nåde i handling. ”Kristus har elsket kirken<br />
og givet sig hen for den for at hellige<br />
den ved at rense den i badet med vand ved<br />
ordet, for at føre kirken frem for sig i herlighed,<br />
uden mindste plet eller rynke, hellig og<br />
lydefri“ (Ef 5,25-27).<br />
Også Ellen G. White talte meget om Guds<br />
ideal for menigheden: ”Menigheden er den<br />
hjælp, Gud har anvist til menneskers frelse.<br />
Den blev oprettet for at tjene, og det er dens<br />
<strong>opgave</strong> at bringe evangeliet ud i verden. Fra<br />
den første begyndelse har det været Guds<br />
hensigt, at hans fylde og hans fuldkommenhed<br />
gennem hans menighed skulle genspejles<br />
for verden. Menighedens medlemmer,<br />
de, som han har kaldt ud af mørket ind i sit<br />
vidunderlige lys, skal være vidner om hans<br />
herlighed. Menigheden er det sted, hvor<br />
Kristi nådes rigdomme opbevares, og ved<br />
hjælp af menigheden skal Guds kærligheds<br />
endelige og fulde udfoldelse åbenbares,<br />
selv for ‘magterne og myndighederne i den<br />
himmelske verden.’ Ef 3,10.“ (Mesterens<br />
efterfølgere, s.11).<br />
”Omend menigheden kan synes svækket<br />
og ufuldkommen, så er den dog det eneste,<br />
som Gud på en særlig måde skænker<br />
sin højeste omhu. Den er skuepladsen for<br />
hans nåde, hvor han fryder sig over at åbenbare<br />
sin magt til at forvandle hjerterne“<br />
(Mesterens efterfølgere, s.12).<br />
Andetsteds skriver Ellen White, at menigheden:<br />
bæres ved Kristi hjerte (Christian<br />
Service, p. 243), er et skrin, der indeholder<br />
Guds ædelsten (Testimonies for the Church,<br />
vol. 6, p. 261), er Kristi fæstning i en oprørsk<br />
verden (Medical Ministry, p. 89), er Kristi<br />
repræsentant på jorden (Mesterens efterfølgere,<br />
s.69), er det kæreste, Gud har på<br />
jorden (Kristi lignelser, s. 161), og er Guds<br />
ejendom (Testimonies to Ministers, p. 19).<br />
Hvor er det et stort privilegium at være en<br />
del af Guds familie på jorden! Lad os aldrig<br />
tage let på vores tilhørsforhold til menigheden,<br />
som om det blot var en klub, som vi<br />
kan melde os ind i og ud af efter forgodtbefindende.<br />
Jesus, vores ypperstepræst i den himmelske<br />
helligdom, er menighedens herre. Lad<br />
os give efter for hans forvandlende nåde,<br />
idet vi ærer ham med vores krops tempel<br />
og opbygger ”kirken, den er hans legeme“<br />
(Ef 1,22-23).<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvad betyder hellighed for dig?<br />
Hvordan påvirker Guds nåde din forståelse<br />
af hellighed?<br />
2. Hvordan kan vi glæde os over Guds<br />
ledelse af menigheden uden at komme<br />
til at ligge under for stolthed?<br />
3. Ligner Guds syn på menigheden<br />
dit eget? Hvilke forskelle og ligheder<br />
fi ndes der?
FREDAG<br />
- IKKE EN TRUSSEL, MEN ET LØFTE<br />
TEKST: WILLIAM G JOHNSSON 4. NOVEMBER 2011<br />
Dommedag<br />
nærmer sig!<br />
”EFTER AT GUD HAR<br />
BÅRET OVER MED<br />
TIDLIGERE TIDERS<br />
UVIDENHED, BEFA-<br />
LER HAN NU MEN-<br />
NESKER, AT DE ALLE<br />
OG OVERALT SKAL<br />
OMVENDE SIG, FOR<br />
HAN HAR FASTSAT<br />
EN DAG, DA HAN VIL<br />
HOLDE DOM OVER<br />
HELE VERDEN MED<br />
RETFÆRDIGHED<br />
VED EN MAND, SOM<br />
HAN HAR BESTEMT<br />
DERTIL; OG DET HAR<br />
HAN GJORT TROVÆR-<br />
DIGT FOR ALLE VED<br />
AT LADE HAM OPSTÅ<br />
FRA DE DØDE“<br />
(APG 17,30-31).<br />
Apostlen Paulus står på klippetoppen over<br />
for Akropolis i Athen. Hans tilhørere – en<br />
blandet skare af fi losoffer og forbipasserende<br />
– er ivrige efter at høre noget nyt og<br />
spændende. Paulus begynder med nogle<br />
bemærkninger vedrørende den religiøse<br />
praksis, som han har observeret i Athen,<br />
og peger dernæst hen til den eneste sande<br />
Gud, himlens og jordens skaber, livets ophav.<br />
Til sidst advarer han dem om dommen.<br />
Dette budskab giver genlyd hele Bibelen<br />
igennem. Menneskeheden skal stå til regnskab<br />
for Gud, universets dommer. Der er<br />
ingen vej udenom – ingen muligheder for<br />
at skjule sig. Man kan benægte det eller<br />
forsøge at fortrænge det, men der er ikke<br />
nogen tvivl om, at dommedag nærmer sig!<br />
”For vi skal alle fremstilles for Kristi domstol,<br />
for at enhver kan få igen for det, han<br />
har gjort her i livet, hvad enten det er godt<br />
eller ondt“ (2 Kor 5,10). ”For Herren fælder<br />
dom over alle mennesker med ild og med<br />
sværd, og mange bliver dræbt af Herren“<br />
(Es 66,16). Også Jesus, der jo lagde vægt<br />
på faderens kærlighed til os, talte om dommedag:<br />
”Men jeg siger jer: På dommens<br />
dag skal mennesker aflægge regnskab for<br />
ethvert tomt ord, de har talt“ (Matt 12,36).<br />
I vores faldne verden råder uretfærdigheden.<br />
Meget ofte må den fattige gå bort<br />
med uforrettet sag over for dem, der har råd<br />
til en bedre sagfører. Vi lever i en tidsalder,<br />
hvor lovløshed florerer, hvor der tilsyneladende<br />
ingen grænser findes for det, som<br />
vi udsætter hinanden for, hvor ondskaben<br />
synes at have frit spillerum, hvor ”sandheden<br />
er under evig anklage, og uretfærdigheden<br />
har indtaget tronen.“<br />
Men Herren forsikrer os og hele menneskeheden:<br />
der bliver en dom! Det onde vil<br />
ikke få lov til at råde evigt. Sandheden vil<br />
ikke for evigt kunne undertrykkes eller fordrejes.<br />
Gud vil tage sagen i egen hånd; han<br />
vil kræve menneskeheden til regnskab.<br />
STÅ FAST<br />
Som følge af holocaust mistede mange jøder<br />
troen på Gud. Stillet over for en tilsyneladende<br />
tavs Gud kunne de ikke længere<br />
tro. Dette er dog ikke noget nyt fænomen.<br />
Det er et dilemma, som dukker op igen og<br />
igen hos Bibelens forfattere. I Salme 73<br />
f.eks. erkender salmisten blankt, at han<br />
kæmper med troen, når han ser, hvordan<br />
det tilsyneladende går godt for dem, der<br />
ellers fornægter Gud. ”Men jeg var nær<br />
snublet, mine fødder var nær ved at glide,“<br />
indrømmer han. ”For jeg harmedes over de<br />
overmodige, jeg måtte se de ugudeliges<br />
lykke“ (vers 2 og 3).<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
27
Mennesker, der ikke skænker Gud en<br />
tanke, lever tilsyneladende lykkeligt –<br />
sunde, ubekymrede, rige, hovmodige, voldelige,<br />
spottere, ondskabsfulde, arrogante<br />
(vers 4-12). De siger: ”Hvordan skulle Gud<br />
få det at vide? Mon den Højeste har indsigt?“<br />
(vers 11).<br />
Det var svært for salmisten at forstå, ligesom<br />
det er svært for os i dag, men i vers 17<br />
giver han selv svaret: ”indtil jeg kom til Guds<br />
helligdom og gav agt på deres endeligt.“<br />
Helligdommen bekræftede for salmisten,<br />
at Gud stadig levede i bedste velgående.<br />
Gud sad stadig på tronen, og til sin egen tid,<br />
og på sin egen måde, ville han gøre en ende<br />
på det ondes herredømme. Gud skulle nok<br />
sørge for at rette op på tingenes tilstand.<br />
Den himmelske helligdom, hvori Jesus<br />
fungerer som vores ypperstepræst i dag,<br />
forsikrer os om det samme. Verden, som<br />
den ser ud i dag, vil ikke varer evigt. Den<br />
lovløshed, der gennemsyrer vores moderne<br />
samfund, menneskers gemene handlinger,<br />
vil en dag blive undersøgt til bunds af universets<br />
herre selv. Dommedag nærmer sig!<br />
Mange kristne har glemt læren om dommen.<br />
Selvom mange i trosbekendelsen gentager<br />
ordene: ”hvorfra han skal komme at<br />
dømme levende og døde“, er dette begreb<br />
ikke længere virkelighed for dem. <strong>Syvende</strong><br />
dags adventister, derimod, holder fast ved<br />
denne bibelske sandhed. Vores budskab<br />
illustreres ved de tre engle i Åbenbaringens<br />
bog, som forkynder for hele verden: ”Frygt<br />
Gud og giv ham ære, for timen er kommet,<br />
da han dømmer. Tilbed ham, som har skabt<br />
himmel og jord og hav og kilder“ (Åb 14,7).<br />
Læg mærke til ligheden med Paulus’ tale<br />
i Athen. Han opfordrede sit skeptiske publikum<br />
til at omvende sig, og vores budskab<br />
lyder: ”frygt Gud og giv ham ære.“ Paulus<br />
talte om en dag, hvor Gud ”vil holde dom<br />
over hele verden“, og vi forkynder: ”timen er<br />
kommet, da han dømmer.“<br />
NÅDENS FORVANDLING<br />
Paulus sluttede med at sige, at Gud vil dømme<br />
verden ved den mand, som han selv har<br />
udpeget, ham, som han lod opstå fra de<br />
døde – Jesus Kristus. Det budskab, som adventisterne<br />
har til verden, handler om Jesus.<br />
Det er ”det evige budskab,“ de gode nyheder<br />
om Guds-mennesket, der sørgede for<br />
vores frelse, og som snart vender tilbage.<br />
28 adventnyt 11 – november 2011<br />
Det var ham, der skabte ”himmel og jord og<br />
hav og kilder“ (Åb 14,7), for ”alt blev til ved<br />
ham, og uden ham blev intet til af det, som<br />
er“ (Joh 1,3).<br />
Vores forhold til Jesus er det afgørende<br />
spørgsmål i dommen. Vi kan ikke frelse os<br />
selv uanset, hvor meget vi anstrenger os.<br />
Når vores sag behandles ved den himmelske<br />
domstol og vores liv undersøges – alt<br />
hvad vi har gjort eller forsømt at gøre, alle<br />
vores ord og vores inderste tanker – er der<br />
ét spørgsmål, der overgår alle andre: hvordan<br />
er vores forhold til Guds søn? ”For Gud<br />
sendte ikke sin søn til verden for at dømme<br />
verden, men for at verden skal frelses ved<br />
ham. Den, der tror på ham, dømmes ikke;<br />
den, der ikke tror, er allerede dømt, fordi<br />
han ikke har troet på Guds enbårne søns<br />
navn“ (Joh 3,17-18).<br />
Den himmelske gennemgang af vores<br />
livsforløb er ikke i sig selv det, der giver os<br />
håb, men den er ikke desto mindre væsentlig,<br />
fordi den viser den retning, som vores liv<br />
har taget. I vores svaghed fejler vi igen og<br />
igen, men midt i det hele er Jesu nåde i gang<br />
med at forandre os. Forvandlingen sker lige<br />
så stille, idet Guds billede dagligt fornys i<br />
os. Når vi vandrer med Jesus og overgiver<br />
os til ham hver eneste dag, læser hans ord<br />
og søger at leve til ære for ham, kommer vi<br />
gradvist til at ligne ham. Som to mennesker,<br />
der elsker hinanden, efterhånden kommer<br />
til at ligne hinanden, både hvad vaner og<br />
udseende angår, sådan vil den der elsker<br />
Jesus også begynde at ligne ham.<br />
”Og alle vi, som med utilsløret ansigt i<br />
et spejl skuer Herrens herlighed, forvandles<br />
efter det billede, vi skuer, fra herlighed<br />
til herlighed, sådan som det sker ved den<br />
Herre, som Ånden er“ (2 Kor 3,18).<br />
Nogle adventister frygter dommen. De<br />
tvivler på – og frygter for, at de i sidste ende<br />
ikke vil være gode nok til at blive lukket ind<br />
i himlen.<br />
Har du det sådan? Så vil jeg give dig<br />
Bibelens utvetydige svar på det spørgsmål:<br />
Nej, du er ikke god nok, og det bliver du<br />
aldrig.<br />
Men Jesus er god nok. Hvis du har taget<br />
imod ham som din frelser og herre, så står<br />
han i dit sted. Når faderen ser på dig, ser<br />
han kun sin søns fuldkomne retfærdighed<br />
og ikke dit fejlende liv.<br />
Kan det virkelig være sandt? Guds ord<br />
forsikrer os om, at det er det: ”Da vi nu har<br />
en stor ypperstepræst, som er steget op<br />
igennem himlene, Jesus, Guds søn, så lad<br />
os holde fast ved den bekendelse. For vi har<br />
ikke en ypperstepræst, der ikke kan have<br />
medfølelse med vore skrøbeligheder, men<br />
en, der er blevet fristet i alle ting ligesom<br />
vi, dog uden synd. Lad os altså med frimodighed<br />
træde frem for nådens trone, for at<br />
vi kan få barmhjertighed og finde nåde til<br />
hjælp i rette tid“ (Heb 4,14-16).<br />
I 1914 skrev Ellen G. White følgende til<br />
én, der var plaget af tvivl og frygt for, at<br />
Jesus ikke kunne tage imod ham: ”Du har ret<br />
til at nære fuld tillid til, at Jesu kærlighed vil<br />
frelse dig. Med fuldkommen vished og med<br />
oprejst pande kan du sige: han elsker mig,<br />
han tager imod mig, jeg vil stole på ham,<br />
for han gav sit liv for mig“ (Testimonies to<br />
Ministers, p. 517).<br />
Hvilken trøst! Hvilken vished! Guds trone<br />
i himlen er en nådetrone! Nåden er vores<br />
levende håb, nåden er vores frelse.<br />
Det er så sandelig gode nyheder. Dommen<br />
nærmer sig! Pris Gud!<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvilke af denne verdens uretfærdigheder<br />
er der mest brug for at rette op<br />
på? Nævn mindst fem.<br />
2. Hvordan bevarer du håbet midt i<br />
ondskab, vold og korruption?<br />
3. På hvilke måder bør vi som kirke<br />
arbejde på at fremme retfærdighed i<br />
verden, mens vi venter på Jesu genkomst?
ANDEN SABBAT<br />
Hjem<br />
til Eden<br />
NÆRMERE MÅLET END NOGENSINDE FØR<br />
Lige nu er kirken i kamp. Lige nu står vi<br />
over for en verden hyllet i midnatsmørke,<br />
en verden, der næsten helt er overgivet til<br />
afgudsdyrkelse. Men der kommer en dag,<br />
hvor kampen er til ende og sejren er vundet.<br />
Guds vilje vil ske på jorden, som den sker i<br />
himlen. Til den tid vil nationerne ikke styres<br />
af nogen anden lov end himlens lov. Alle vil<br />
være en lykkelig, forenet familie, iklædt lovprisning<br />
og tak – Kristi retfærdigheds klædedragt.<br />
Hele skaberværket i sin uovertrufne<br />
skønhed vil kontinuerligt prise Gud. Verden<br />
bliver badet i himlens lys.<br />
Vi må skue ind i fremtiden, ind i himlens<br />
herlighed. Stå på tærskelen til evigheden og<br />
høre den velkomst, som lyder til dem, der<br />
her i livet har samarbejdet med Kristus og<br />
betragtet det som en ære og et privilegium<br />
at lide for hans skyld. Idet de forenes med<br />
englene, kaster de deres kroner for deres<br />
forløsers fødder og udbryder: ”Lammet, det<br />
slagtede, er værdigt til at få magt og rigdom<br />
og visdom og styrke og ære og lov og<br />
pris. Ham, der sidder på tronen, og Lammet,<br />
være pris og ære og lov og magt i evighedernes<br />
evigheder“ (Åb 5,12).<br />
DE FORLØSTE FRELSES AF GUDS NÅDE<br />
Dér hilser de forløste på dem, der har vist<br />
dem vejen til frelseren. De forenes i lovprisning<br />
af ham, som døde, for at mennesker<br />
måtte få del i Guds evige liv. Striden er til<br />
ende. Trængsler og modgang er overstået.<br />
Sejrssange fylder himlen, idet de forløste<br />
står omkring Guds trone. Alle istemmer glædessangen,<br />
”værdig, værdig er Lammet, der<br />
blev slagtet, men nu lever igen, en triumferende<br />
sejrherre.“<br />
Vil du lade dig inspirere af denne fremtidsvision?<br />
Vil du lade dine tanker dvæle ved<br />
dette billede? (1)<br />
Frelsergerningen vil være fuldstændig.<br />
Der, hvor der var overflod af synd, findes<br />
der endnu større overflod af Guds nåde.<br />
Selve jorden, just det område, som Satan<br />
gør fordring på som sit eget, skal ikke blot<br />
frikøbes, men ophøjes. Vores lille verden,<br />
som under syndens forbandelse er den<br />
eneste mørke plet i hans strålende skaberværk,<br />
skal blive æret frem for alle andre verdener<br />
i Guds univers. Her, hvor Guds Søn<br />
iklædte sig menneskeskikkelse, her, hvor<br />
herlighedens Konge levede, led og døde –<br />
her skal Guds bolig være hos menneskene,<br />
når han gør alting nyt, ”og han skal bo hos<br />
dem, og de skal være hans folk, og Gud<br />
selv skal være hos dem“ og være deres Gud<br />
(Åb 21,3). Og til evige tider skal de forløste<br />
TEKST: ELLEN G. WHITE 5. NOVEMBER 2011<br />
vandre i Herrens lys, og de skal prise ham<br />
for hans uudsigelige gave: Immanuel: ”Gud<br />
med os!“ (2)<br />
”Og jeg så en ny himmel og en ny jord.<br />
For den første himmel og den første jord forsvandt“<br />
(Åb 21,1). Den ild, der fortærer de<br />
ugudelige, lutrer jorden. Forbandelsens sidste<br />
spor er udslettet. Intet evigt brændende<br />
helvede vil minde de frelste om syndens<br />
frygtelige følger.<br />
Kun ét minde bliver tilbage: Vor Frelser vil<br />
altid bære mærkerne efter sin korsfæstelse.<br />
På hans sårede hoved, i hans side og på<br />
hans hænder og fødder ses de eneste spor<br />
af syndens grusomme følger. Profeten, der<br />
så Kristus i hans herlighed, siger: ”Fra hans<br />
side udgår stråler; dér er hans vælde i skjul“<br />
(Hab 3,4, ældre oversættelse).<br />
I den gennemstungne side, hvorfra den<br />
blodrøde strøm flød ud, som forsonede<br />
mennesket med Gud, dér er Frelserens herlighed,<br />
”der er hans vælde i skjul.“ … Og<br />
tegnene på hans ydmygelse er hans største<br />
ære. I al evighed vil sårene fra Golgata forkynde<br />
hans pris og magt.<br />
EDEN GENOPRETTES VED GUDS NÅDE<br />
”Men du … Zions datter, til dig kommer<br />
det, det tidligere herredømme kommer“<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
29
(Mika 4,8). Den tid er kommet, som hellige<br />
mænd længselsfuldt har set frem til,<br />
siden fl ammesværdet spærrede vejen til<br />
Edens have for det første menneskepar –<br />
tiden, hvor ”forløsningen kommer for hans<br />
ejendomsfolk“ (Ef 1,14). Den jord, der oprindelig<br />
blev skænket mennesket som dets<br />
rige, og som det forrådte til Satan, den<br />
vældige fjende, der holdt den så længe,<br />
er nu vundet tilbage ved hjælp af forløsningens<br />
store plan. Alt det, der gik tabt<br />
ved synden, er givet tilbage. ”Dette siger<br />
Herren … som dannede jorden og frembragte<br />
den, han som grundfæstede den;<br />
han skabte den ikke til tomhed, men dannede<br />
den til beboelse“ (Es 45,18). Guds<br />
oprindelige hensigt med at skabe jorden<br />
fuldbyrdes nu, idet den bliver de frelstes<br />
hjem i al evighed. ”De retfærdige skal få<br />
landet i arv og eje og bo i det til evig tid“<br />
(Sl 37,29) …<br />
I Bibelen kaldes de frelstes arv ”et fædreland“<br />
(Heb 11,14-16). Der fører den<br />
himmelske hyrde sin flok til levende vandkilder.<br />
Livets træ bærer frugt hver måned,<br />
og dets blade tjener til lægedom for folkeslagene.<br />
Der er krystalklare, evigt flydende<br />
30 adventnyt 11 – november 2011<br />
strømme, og langs deres bredder kaster<br />
vajende træer deres skygge på de stier, der<br />
er beredt for Herrens forløste. Vidtstrakte<br />
sletter bølger op mod skønne højdedrag,<br />
og Guds bjerge rejser deres stolte tinder.<br />
På disse fredelige sletter, langs disse<br />
levende strømme, skal Guds børn, der så<br />
længe var pilgrimme og vandringsmænd på<br />
jorden, finde et hjem …<br />
Smerte kan ikke eksistere i den himmelske<br />
atmosfære. Der er ingen tårer mere, ingen<br />
begravelser, ingen tegn på sorg. ”Døden skal<br />
ikke være mere, ej heller sorg, ej heller skrig<br />
... Thi det, der var før er forsvundet“. ”Ingen<br />
indbygger skal sige: ‘Jeg er syg!’ Folket, der<br />
bor der, har fået synden tilgivet“ (Åb 21,4;<br />
Es 33,24).<br />
GUD BOR HOS OS<br />
Der er det ny Jerusalem, den nye forherligede<br />
jords hovedstad, ”en prægtig krone i<br />
Herrens hånd“ … ”Jeg vil juble over Jerusalem<br />
og fryde mig over mit folk.“ ”Nu er Guds bolig<br />
hos menneskene, han vil bo hos dem, og<br />
de skal være hans folk, og Gud vil selv være<br />
hos dem“ (Es 62,3; Åb 21,11.24; Es 65,19;<br />
Åb 21,3).<br />
I GUDS STAD SKAL<br />
DET ALDRIG VÆRE<br />
NAT. INGEN VIL<br />
TRÆNGE TIL AT<br />
HVILE. INGEN BLIVER<br />
TRÆTTE AF AT GØRE<br />
GUDS VILJE OG PRISE<br />
HANS NAVN. ALTID<br />
SKAL VI FØLE MOR-<br />
GENENS FRISKHED,<br />
OG DEN SKAL ALDRIG<br />
FÅ ENDE.<br />
”De har ikke brug for lys fra lamper eller lys<br />
fra solen, for Herren Gud lyser for dem“ (Åb<br />
22,5). Solens lys vil blive afl øst af et lys,<br />
der ikke er ubehageligt blændende, men<br />
alligevel langt overgår middagssolen i klarhed.<br />
Guds og Lammets herlighed fylder den<br />
hellige stad med et lys, der aldrig svinder.<br />
De frelste skal leve i den evige dags solløse<br />
herlighed.
”Men et tempel så jeg ikke i den, for<br />
Herren, Gud den Almægtige, er dens tempel,<br />
og Lammet“ (Åb 21,22). Guds folk har<br />
den forret, at de kan have frit fællesskab<br />
med Faderen og Sønnen. ”Endnu ser vi i et<br />
spejl, i en gåde“ (1 Kor 13,12). Vi ser Guds<br />
billede som i et spejl, i naturen og i hans<br />
handlemåde med mennesker, men til den<br />
tid skal vi se ham ansigt til ansigt, uden<br />
noget fordunklende slør imellem os. Vi skal<br />
opholde os i hans nærværelse og se hans<br />
åsyns herlighed.<br />
DE FRELSTES GLÆDE<br />
Da skal de frelste kende fuldt ud, ligesom<br />
de selv er kendt fuldt ud. Den kærlighed og<br />
sympati, som Gud selv har nedlagt i sjælen,<br />
vil dér fi nde sit sandeste og lifl igste udtryk.<br />
Den rene samhørighed med hellige væsener,<br />
det harmoniske samfund med de velsignede<br />
engle og med de trofaste fra alle<br />
tider, som har tvættet deres klæder hvide<br />
i Lammets blod, de hellige bånd, der knytter<br />
familien i himlen og på jorden sammen<br />
(Ef 3,15) – alt dette bidrager til de frelstes<br />
lykke.<br />
Med aldrig svigtende glæde vil udødelige<br />
mennesker studere skabermagtens<br />
vidundere og den frelsende kærligheds<br />
mysterier. Der skal ikke være nogen grusom,<br />
bedragerisk fjende, som frister til at<br />
glemme Gud. Alle evner vil blive udviklet og<br />
forøget. Tilegnelsen af kundskab vil hverken<br />
trætte sindet eller tære på kræfterne.<br />
Der vil de mest storslåede foretagender<br />
kunne gennemføres, de største forhåbninger<br />
nås, den højeste ærgerrighed gøres til<br />
virkelighed. Og dog vil der være stadig nye<br />
højder at bestige, nye undere at beundre,<br />
nye sandheder at forstå, nye <strong>opgave</strong>r, der<br />
kalder på forstandens, sjælens og legemets<br />
kræfter.<br />
De frelste får adgang til at studere alle<br />
universets skatte. Uhæmmet af dødeligheden<br />
flyver de uden at trættes til fjerne<br />
verdener – verdener, der blev grebet af<br />
sorg ved synet af menneskenes kval, og<br />
som genlød af glade sange, hver gang en<br />
sjæl blev frelst. Med usigelig fryd får jordens<br />
børn del i den glæde og visdom, som<br />
ejes af de væsener, der aldrig har syndet.<br />
Menneskene får del i den visdom og<br />
indsigt, der er opnået gennem uendelige<br />
tiders fordybelse i Guds hænders værk.<br />
Med et syn, der ikke er sløret, iagttager de<br />
skabelsens herlighed – sole og stjerner og<br />
systemer, der alle drejer sig om Guds trone<br />
i deres bestemte orden. Skaberens navn<br />
står skrevet på alle ting, fra de mindste til<br />
de største, og hans magt viser sig i det alt<br />
sammen.<br />
Efterhånden som evighedens år henrinder,<br />
bringer de endnu rigere og herligere<br />
åbenbaringer af Gud og Kristus. Ligesom<br />
kundskaben er gradvist tiltagende, vil også<br />
kærligheden, ærefrygten og lykken øges.<br />
Jo mere menneskene lærer om Gud, jo<br />
større beundring får de for hans karakter.<br />
Når Jesus forklarer dem frelsens rigdomme<br />
og beretter om de store bedrifter, der blev<br />
udført i den store strid med Satan, vil de<br />
frelstes hjerter fyldes med endnu større<br />
hengivenhed for ham, og med endnu<br />
større fryd og glæde lader de guldharperne<br />
klinge, og titusind titusinder og tusind<br />
tusinder af stemmer forener sig i et vældigt<br />
lovsangskor.<br />
”Og hver skabning i himlen og på jorden<br />
og under jorden og på havet, med alt, hvad<br />
de rummer, hørte jeg sige: Ham, der sidder<br />
på tronen, og Lammet, være pris og ære<br />
og lov og magt i evighedernes evigheder“<br />
(Åb 5,13).<br />
Den store strid er til ende. Synd og syndere<br />
er ikke mere. Hele universet er rent.<br />
Harmoni og glæde går som et pulsslag gennem<br />
hele det umådelige skaberværk. Fra<br />
ham, der skabte alt, strømmer liv og lys og<br />
glæde til universets grænseløse rige. Alle<br />
ting, fra det mindste atom til den største<br />
klode, de levende og de livløse, forkynder<br />
i deres uplettede skønhed og fuldkomne<br />
glæde, at GUD ER KÆRLIGHED! (3)<br />
1. The Advent Review and Sabbath Herald,<br />
Dec. 17, 1908.<br />
2. Den store mester, s.16<br />
3. Mod en bedre fremtid, s. 547-550<br />
Samtale og<br />
eftertanke<br />
1. Hvordan bliver himlen og den nye<br />
jord virkelig for dig?<br />
2. Hvordan påvirker det din dagligdag,<br />
at Gud har beredt alt dette for sit folk?<br />
3. Hvad ser dine venner og naboer<br />
hos dig, som giver dem lyst til et liv på<br />
Guds nye jord?<br />
Ellen G White (1827-1915) var<br />
en af pionererne i <strong>Syvende</strong> <strong>Dags</strong><br />
<strong>Adventistkirken</strong>. Adventister tror,<br />
at hun udøvede den bibelske<br />
”profetiens gave“ gennem mere<br />
end 70 års offentlig tjeneste.<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
31
BØRNENES BEDEUGELÆSNING: 29. OKTOBER 2011 TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Jeg vil være<br />
med dig og<br />
beskytte dig,<br />
hvor du end<br />
går” (1 Mos<br />
28,15)<br />
OPGAVE:<br />
32 adventnyt 11 – november 2011<br />
FØRSTE SABBAT<br />
Et hjem til Gud<br />
Det var lidt skræmmende. Selv min hest synes at<br />
være lidt nervøs, da vi vaklede gennem den smalle<br />
kløft mellem de høje klipper, der tårnede sig op på<br />
begge sider. Men jeg var kommet til denne del af<br />
Mellemøsten for at se nogle interessante huse, og<br />
jeg ville ikke lade en eller anden tåbelig frygt få mig<br />
til at vende om.<br />
Pludselig var vi der. Den snævre kløft åbnede<br />
sig, og min hest og jeg befandt os ved foden af<br />
en høj, smuk bygning kaldet ”Skatten“ – en bygning<br />
fuldendt med statelige søjler, statuer og smukt<br />
udskårne overdækninger. Men<br />
dette fabelagtige vidunder<br />
var ikke lavet af mursten, træ<br />
eller stål. Denne bygning og i<br />
hundredvis af andre bygninger,<br />
som jeg kunne se i denne<br />
usædvanlige dal, var skåret<br />
ud i sten – skåret direkte ind<br />
i klippevæggen. Når man gik<br />
ind igennem den høje fordør<br />
til ”Skatten“, kom man ikke ind<br />
i et værelse. Man kom ind i en<br />
hule.<br />
Byen Petra var et meget<br />
verdsligt sted, dengang den<br />
eksisterede som en beboet<br />
by. Folk i byen tilbad mange<br />
guder, hvoraf nogle, hævdede<br />
man, krævede menneskeofre.<br />
Jeg ved, at dette er sandt, for jeg så stenaltre, der lå<br />
højt oppe på bakketoppene, der omgav byen, hvor<br />
folk blev dræbt i en eller anden guds navn. Jeg var<br />
ikke helt sikker på, om jeg ville have ønsket at bo i<br />
Petra mellem disse stenhuse og stenhjerter. Det var<br />
en by uden Gud.<br />
HJEMMET I HAVEN<br />
Før Gud skabte Adam og Eva, byggede han et hjem<br />
til dem. Han gik ikke just ned i det lokale byggemarked<br />
og købte tømmer, søm, maling og vinduesrammer.<br />
Men Adam og Eva synes at være helt tilfredse<br />
Tegn et billede af den type helligdom,<br />
som du gerne ville bygge til Jesus i dag.<br />
Bestem dig for, hvilke materialer og hvilket design du ville<br />
bruge, der kunne vise verden din kærlighed til ham. Husk på,<br />
at Jesus elsker naturen, og at han gerne vil, at du skal nyde<br />
at tilbede ham der. Kald din tegning “Min helligdom til Gud”.<br />
med deres hjem i haven – i det mindste til at begynde<br />
med. Skaberen elskede at vandre sammen<br />
med dem, tale med dem og vise dem skønheden i<br />
deres forunderlige verden.<br />
Gud har altid ønsket at leve sammen med os. Han<br />
har altid ønsket at flytte ind i vores hjem og tage del<br />
i vores liv midt iblandt alle vores ting – hvad enten<br />
disse ting måtte være et simpelt bord og en seng i<br />
en hytte eller stakke af computerspil i et moderne<br />
hjem med Internet og med rigt udsmykkede og<br />
smukt malede værelser. Han elsker bare at flytte ind<br />
hos os. Han ønsker at spise sammen med os, sove<br />
sammen med os, lege med os, endda le sammen<br />
med os, når vi hører en sjov historie. Han kan bare<br />
ikke få nok af os!<br />
Det er derfor, at Guds mægtige hjerte brast, da<br />
Adam og Eva lyttede til den onde slange og ikke<br />
adlød Guds direkte ordre om ikke at spise af den<br />
forbudte frugt. Hans børn valgte at flytte fra Guds<br />
hus til Satans hus.<br />
HUSET I ØRKENEN<br />
Mange år senere fi nder vi Moses og en skare af klagende,<br />
vrede eks-slaver, der lever midt i en brændende<br />
ørken efter at være fl ygtet fra Ægypten. Folket<br />
er forvirret, uvidende og dødtrætte af at vandre<br />
rundt og lede efter ”Det forjættede land“.<br />
Så hvad gjorde Gud? Han besluttede sig for at<br />
flytte ind hos dem!<br />
Gud sagde til Moses: ”Jeg ønsker, at I skal bygge<br />
et helligt sted til mig, og det skal være min bolig<br />
iblandt jer“ (2 Mos 25,8).<br />
Det var første gang, at Gud ligefrem havde boet<br />
sammen med sit folk siden Edens have. ”Da,“ siger<br />
Bibelen, ”dækkede skyen teltet, og Herrens herlighed<br />
fyldte boligen“ (2 Mos 40,34). Med andre ord,<br />
Gud flyttede ind. ”Om dagen hvilede skyen over<br />
boligen, og om natten lyste skyen som ild, så Israels<br />
folk kunne se, at Gud var med dem“ (vers 38). Med<br />
andre ord, Gud flyttede ind … for at blive der.<br />
Hvordan er det at have Gud til at bo sammen med<br />
jer? Det skal vi finde ud af i denne uge.<br />
Charles Mills, søn af missionærforældre,<br />
ejer og driver “Christian<br />
Communications”, et medie<br />
produktionsfirma i Berkeley Springs,<br />
West Virginia. Han er forfatter til<br />
mere end 45 bøger og til hundredvis af artikler.
“Hvor er min mor?”<br />
Jeg kunne se skrækken i hendes øjne, og jeg vidste,<br />
at hvis jeg ikke gjorde noget i en fart, ville hun<br />
blive fuldstændig skrækslagen. Alle, der har prøvet<br />
at være til møde ved en Generalkonferens i <strong>Syvende</strong><br />
<strong>Dags</strong> <strong>Adventistkirken</strong>, ved, hvor kæmpestor sådan<br />
en forsamling er. Dette var tilfældet i Georgia Dome<br />
for ikke så længe siden. Jeg sad i den ene side af<br />
salen og så på menneskehavet, der fl ød forbi, da<br />
jeg fi k øje på en lille pige – sandsynligvis omkring 6<br />
år gammel – der bevægede sig mod strømmen. Tårerne<br />
strømmede ned over hendes røde kinder, og<br />
hendes hænder rystede, mens hun vaklede af sted.<br />
Jeg hørte hende kalde med en hæs stemme: ”Mor?<br />
Mor, hvor er du?“ Men hendes ord blev opslugt af<br />
støjen og uroen.<br />
Jeg skyndte mig efter hende, idet jeg prøvede<br />
at bestemme mig for, hvordan jeg bedst kunne tilbyde<br />
min hjælp. Jeg vidste, at hun sandsynligvis var<br />
blevet opdraget til ikke at stole på fremmede. Men<br />
desperate situationer kræver desperate initiativer.<br />
”Undskyld mig,“ sagde jeg og knælede ned ved<br />
siden af hende, ”er din mor blevet væk?“<br />
Hun nikkede imellem snøftene.<br />
”Hvis du har lyst til det, så kunne jeg hjælpe dig<br />
med at finde hende.“ Jeg gav tegn til en kvinde, der<br />
kom til for at hjælpe os. Kvinden så på den lille pige<br />
og genkendte øjeblikkelig situationen. Jeg smilede<br />
og pegede. ”Denne venlige dame vil gerne tage dig<br />
med over til sikkerhedsvagten, og så kan I sammen<br />
finde din mor. Er det i orden?“<br />
Den lille pige så på kvinden, så på sikkerhedsvagten<br />
og så på mig. ”OK,“ hviskede hun.<br />
”Du skal ikke være bange,“ sagde jeg til hende.<br />
”Jeg er sikker på, at din mor er ude for at lede efter<br />
dig lige nu, og hun vil blive så glad for at se dig“.<br />
Jeg skyndte mig tilbage til min plads ved siden<br />
af menneskestrømmen og ventede. Hvis jeg kender<br />
mødre ret – og det tror jeg, at jeg gør, for jeg voksede<br />
op hos en af de bedste – så ville jeg snart se en<br />
desperat kvinde, der ville kæmpe sig vej mod strømmen<br />
med samme paniske udtryk i ansigtet, som jeg<br />
havde bemærket hos den lille pige.<br />
OPGAVE:<br />
TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: SXC.HU BØRN: 30. OKTOBER 2011<br />
SØNDAG<br />
Sandt nok, efter cirka fem minutter, var hun der.<br />
Hun bumpede ind i folk, hendes hænder rystede,<br />
hun søgte i menneskemængden idet hun håbede at<br />
se den person, som var mest værdifuld for hende i<br />
hele verden. ”Undskyld mig, frue“, råbte jeg, ”leder<br />
du efter en lille pige med brune øjne og en gul<br />
kjole?“ Jeg troede, at hun ville besvime.<br />
”Ja,“ sagde hun. ”Har du set hende?“<br />
”Hun er lige rundt om hjørnet ude i den stille<br />
forhal, hvor hun venter sammen med en sikkerhedsvagt<br />
og en venlig dame. Hun vil blive så glad<br />
for at se dig!“<br />
Jeg ville ønske, at I kunne have været der og set<br />
genforeningen. Der var glædestårer, kærlighedsord<br />
og rigtig mange tætte, tætte knus. Mareridtet var<br />
forbi. Adskillelsen var slut. Glæden vendte tilbage til<br />
to hjerter den dag i Georgia Dome.<br />
FALDET<br />
Da Adam og Eva spiste af den forbudte frugt, gjorde<br />
de mere end blot at vælge Satans måde at leve på<br />
frem for Guds måde at leve på. På grund af deres<br />
synd måtte Adam og Eva fl ytte væk fra Guds hjem<br />
i haven. Synd og oprør kan<br />
ikke leve der, hvor Gud lever.<br />
Det ville være som at<br />
forsøge at blande olie og<br />
vand.<br />
Vores himmelske far var<br />
straks i fuld gang med at<br />
organisere en plan, der<br />
kunne bringe dem tilbage –<br />
dem og alle, som ville ønske<br />
at bo i Guds hus igen. Gud<br />
ønskede, at mareridtet<br />
skulle slutte. Han ønskede,<br />
at adskillelsen skulle slutte.<br />
Han længtes efter, at glæden<br />
skulle vende tilbage til<br />
alle hjerter, der er syge af<br />
synd. Men der ville være en pris, der skulle betales,<br />
for at adskillelsen kunne slutte.<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Jeg vil aldrig<br />
svigte dig eller<br />
forlade dig”<br />
(Hebr 13,5)<br />
Nogle gange, når folk ikke kan fi nde deres kæledyr, klæber de plakater op i nabolaget,<br />
hvor de beder andre om at holde udkig efter det bortløbne kæledyr og beder dem om<br />
at ringe, hvis de fi nder det.<br />
Del jer i grupper og lav en plakat om “Efterlyste personer”, som I forestiller jer Gud kunne sætte op,<br />
hvis han ledte efter jer i gruppen. Klæb et billede eller en tegning af gruppens medlemmer på plakaten.<br />
Husk, at I er Gud, der leder efter jer. Hvad ville I skrive på plakaten?<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
33
BØRN: 31. OKTOBER 2011 TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: REVIEW<br />
MANDAG<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“og gøre, hvad<br />
der er godt og<br />
ret i Herrens<br />
øjne. Da vil<br />
det gå jer godt<br />
(5 Mos 6,18)<br />
OPGAVE:<br />
34 adventnyt 11 – november 2011<br />
Guds kærlighedslove<br />
I nærheden af mine bedsteforældres hjem var der et<br />
offentligt friluftsbad med en masse glimtende vand<br />
og leende børn. Det var delt i to afdelinger – den<br />
lave og den dybe ende. Jeg syntes, at den lave del<br />
var der, hvor der foregik mest – drenge og piger<br />
legede, kastede med store badebolde og stod på<br />
hovedet med fødderne stikkende op i luften.<br />
Der var imidlertid noget fascinerende, der ventede<br />
ved den fjerneste ende af den dybe afdeling.<br />
Det var et højt udspringstårn, der ikke lignede noget,<br />
jeg tidligere havde set. Det tårnede sig op, op, op<br />
mod den blå himmel som en stige op til skyerne.<br />
Min bedstefar kørte mig til friluftsbadet og satte<br />
mig af der, så jeg kunne være der om eftermiddagen,<br />
og før han kørte, sagde han altid det samme:<br />
”Mor dig, Charlie. Leg pænt og sikkert og hop ikke<br />
fra det store tårn.“<br />
Men lige denne dag blev mine øjne ved med at<br />
søge ned mod den dybe ende til det store udspringstårn<br />
og det åndeløse syn af skrigende kroppe, der<br />
hvirvlede gennem luften, før de majestætisk plaskede<br />
ned i det kølige vand.<br />
”Bedstefar aner ikke, hvor meget jeg er vokset<br />
siden sidste år,“ tænkte jeg ved mig selv. ”Det er på<br />
tide, at jeg oplever nye eventyr, som er reserveret<br />
til drenge, der næsten er blevet voksne<br />
mænd.“<br />
DEN HØJE OG MÆGTIGE<br />
Jeg banede mig vej langs siden af friluftsbadet,<br />
indtil jeg stod ved foden<br />
af udspringstårnet. Langsomt og støt<br />
klatrede jeg op ad trapperne i tårnet.<br />
I min verden, med mine regler, var jeg<br />
den mest modige og dristige person i<br />
verden. Jeg var på vej til at vise min bedstefar<br />
og alle andre, der måtte kigge på,<br />
at Charlie Mills ikke var nogens tjener,<br />
men sin egen herre.<br />
Med et nervøst smil på mit ansigt<br />
hævede jeg armene og trådte ud i luften.<br />
Ned, ned, ned faldt jeg, idet jeg<br />
kunne føle vinden hvisle. Jeg kunne ikke få luft,<br />
kunne ikke bevæge mig, kunne ikke gøre noget som<br />
helst andet end bare at falde.<br />
Nogle sekunder før jeg bragede ned i vandet,<br />
var der en dreng, der havde besluttet, at han ville<br />
svømme lige der, hvor jeg skulle lande. Jeg så hans<br />
krop, der hurtigt nærmede sig, men der var ikke<br />
noget, jeg kunne gøre. PLASK! Jeg ramte vandet og<br />
drengen på samme tid.<br />
Jeg undskyldte det bedste, jeg havde lært med<br />
en masse vand plaskende ud af min mund, og jeg<br />
skyndte mig op til stigen ved bassinkanten. Jeg vaklede<br />
tilbage til den lave ende og dykkede ned i de<br />
indbydende bølger.<br />
Da bedstefar kom tilbage, satte jeg mig ind ved<br />
siden af ham på forsædet af hans bil. ”Har du haft<br />
det godt?“ spurgte han.<br />
”Bedstefar“, gispede jeg, ”hvordan kunne du vide,<br />
hvad der ville ske?“<br />
Han kiggede længe på mig. ”Charlie“, sagde han,<br />
”hoppede du fra tårnet?“<br />
”Selvfølgelig gjorde jeg det!“ busede det ud af<br />
mig. ”Det var jo derfor, du lavede den regel. Du vidste,<br />
at jeg ville lande ovenpå en eller anden, gjorde<br />
du ikke?“<br />
Bedstefar rystede på hovedet, mens kærlighed<br />
og forståelse lyste ud af hans øjne. ”Charlie“, sagde<br />
han blødt, ”jeg vidste ikke, at du ville hoppe fra tårnet.<br />
Jeg lavede den regel, fordi jeg tænkte, at du<br />
måske kunne finde på det.“<br />
KÆRLIGHEDSLOVE<br />
Da Gud flyttede ind hos Israels børn i ørkenen, så<br />
medbragte han en kuffert fuld af regler og forskrifter.<br />
Hvorfor gjorde han det? Var det fordi Israels børn<br />
var onde mennesker, som ville gøre dårlige ting hele<br />
tiden? Nej. Han vidste, at nogle af dem måske ville<br />
ønske at følge Satan og hans regler, og at dette ville<br />
forårsage stor smerte og lidelse. Han gjorde det,<br />
fordi han vidste, hvad de måske ville gøre, fordi han<br />
elskede enhver af disse ørkenvandrere, akkurat som<br />
han elsker os.<br />
Hvilke typer love ville I lave i jeres gruppe for at alle kunne nyde at tilbede Gud sammen?<br />
Lav en liste med 10 forslag og skriv dem på tavlen. Sørg for at fortælle, hvorfor<br />
I har lavet den lov, og hvordan den lov vil kunne forbedre jeres tilbedelse af Skaberen.
Den fireårige Bobby var ikke vant til at være syg.<br />
Han plejede at løbe rundt i huset og gården og lege<br />
med sin ældre bror, Billy.<br />
”Bobby?“ sagde hans mor, da hun så sin normalt<br />
sultne dreng skubbe aftensmaden væk. ”Er du OK?<br />
Du spiste ikke meget.“<br />
Bobby rystede på hovedet. ”Jeg har ondt i halsen“.<br />
Mor tog sin unge søn i armene. ”Jeg vil tage dig<br />
med hen til doktor Rue,“ sagde hun.<br />
Den varme aftenluft gjorde godt på Bobbys ansigt,<br />
da bilen susede af sted mod Seoul Sanatorium og<br />
Hospital i udkanten af Seoul, Korea. Mor og far var<br />
missionærer i et smukt land fyldt med vidunderlige<br />
mennesker.<br />
Doktor George Rue kiggede en enkelt gang ned i<br />
Bobbys hals og rystede på hovedet. ”Jeg kan tydeligt<br />
se, hvad problemet er,“ konstaterede han. ”En simpel<br />
operation skal der til, og så vil han få det fint.“<br />
”Nej!“ sagde Bobby, og lagde armene over kors.<br />
”Jamen det er en simpel operation,“ argumenterede<br />
mor. ”Du vil blive bedøvet og vil ikke kunne<br />
mærke noget som helst.“<br />
”NEJ!“ gentog Bobby, selv om det gjorde ondt i<br />
halsen at sige ordet.<br />
Storebror Billy stod i nærheden og lyttede til samtalen.<br />
Han vidste, at doktor Rue var en god mand,<br />
som kunne hjælpe med at fjerne Bobbys smerter.<br />
Han vidste, at Bobby ikke ville blive rask, hvis han<br />
ikke blev opereret, så Billy trådte et skridt frem og<br />
sagde noget, som chokerede alle.<br />
”Jeg vil tage med dig, Bobby,“ sagde han med<br />
sin bedste ”storebrorstemme“. ”Jeg vil lade doktor<br />
Rue operere mig også. Så behøver du ikke at være<br />
bange.“<br />
Bobby studerede sin bror i lang tid. ”Er det rigtigt?“<br />
spurgte han.<br />
Billy nikkede. ”Jeg vil være der sammen med dig.“<br />
GENNEM DE STORE DOBBELTDØRE<br />
Næste dag gik doktor Rue ind i hospitalets venteværelse,<br />
idet han smilede bredt. ”Er du parat, Bobby?“<br />
”Parat“, sagde den lille dreng. Så holdt han en<br />
pause. ”Billy kommer også.“<br />
”Det ved jeg, ” sagde doktor Rue. ”Vi har beslut-<br />
TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: REVIEW BØRN: 1. NOVEMBER 2011<br />
De store dobbeltdøre<br />
OPGAVE:<br />
TIRSDAG<br />
tet, at eftersom Billy også en dag vil have brug for<br />
samme operation, har vi gjort en seng klar til ham.<br />
Du vil vågne op lige ved siden af ham efter operationen.“<br />
Tillidsfuldt gik Bobby og lægen gennem de store<br />
dobbeltdøre til operationsstuen. Den lille drengs<br />
frygt var væk. Hans storebror ville dele oplevelsen<br />
med ham.<br />
Da det blev Billys tur til at gå gennem de store<br />
dobbeltdøre, krævede det alt hans mod at begive<br />
sig af sted. At afgive et løfte var én ting. At holde<br />
løftet viste sig at være en meget, meget stor udfordring.<br />
Til sidst åbnede de store døre sig<br />
igen, og en smilende doktor Rue kom<br />
ud med den ældste dreng i armene.<br />
”Her er din modige søn,“ sagde han,<br />
idet han rakte den sovende dreng til<br />
faderen. ”Du kan bære ham ind på<br />
værelset og lægge ham lige ved siden<br />
af Bobby. De vil få det fint i løbet af<br />
nogle få dage.“<br />
Far smilede og kiggede ned på sin førstefødte<br />
søn. Men det han så, fik ham pludselig til at føle<br />
sig svag. Der var striber af tårer, der løb fra Billys<br />
øjne ned over hans røde kinder og tilbage til håret.<br />
Modet. Tilliden. De modige ord. Det havde alt sammen<br />
været skuespil. I virkeligheden havde hans søn<br />
været skrækslagen for operationen, selv om han<br />
havde fået sin yngre bror til at tro, at alt var i orden.<br />
”Tak, Gud,“ hviskede faderen, ”tak for at du har<br />
givet mig en søn, som har vist mig, hvad Jesus<br />
gjorde for mig.“<br />
ERSTATNINGEN I ØRKENEN<br />
Israels børn var blevet instrueret i at bringe ofre<br />
dagligt, ugentligt og årligt i Guds helligdom i ørkenen.<br />
Disse ofre var tænkt som en påmindelse til hver<br />
mand, kvinde og hvert barn om det frygtelige offer,<br />
som skulle komme. Til den tid ville det ikke være et<br />
lam eller en ged, som døde. Det ville være Jesus.<br />
Han ville betale prisen for vore synder, så at vi kan<br />
leve evigt med ham i himlen.<br />
Jesus gik gennem sine egne dobbeltdøre, for at<br />
vi en dag vil kunne gå gennem himlens perleporte.<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Men det var<br />
vore sygdomme<br />
han<br />
tog på sig,<br />
vore lidelser<br />
han bar”<br />
(Es 53,4)<br />
Tænk på nabolaget rundt om jeres skole eller kirke. Tænk på nogle måder, hvorpå<br />
jeres gruppe kunne hjælpe det område! Vælg et projekt og udfør det sammen med<br />
voksne fra jeres skole eller kirke.<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
35
BØRN: 2. NOVEMBER 2011 TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Jesus, Guds<br />
Søn … er<br />
vores fantastiskeypperstepræst.<br />
Han<br />
forstår vores<br />
svagheder”<br />
(Hebr 4,15).<br />
ONSDAG<br />
36 adventnyt 11 – november 2011<br />
Mellemmand<br />
Du er i din yndlingssportsforretning, hvor du kigger<br />
på ting, som interesserer dig. Eftersom du godt kan<br />
lide at kigge på fugle, fanger udstillingen med kikkerter<br />
dit øje.<br />
Én bestemt kikkert fanger din opmærksomhed.<br />
Idet du sætter den for øjet, begynder du at scanne<br />
forretningens kroge og sprækker.<br />
Du opdager, at din ven Justin står ved fiskehjulene,<br />
og du skal lige til at kalde på ham, da du ser,<br />
at han tager en lille æske med blink fra hylden og<br />
lader dem glide ned i frakkelommen. Ovre på den<br />
anden side af gangen ser du din anden ven Dave se<br />
sig omkring i forretningen et øjeblik, hvorefter han<br />
gemmer et par læderhandsker i sin skoletaske.<br />
Du kan bare ikke begribe, at de virkelig gjorde<br />
det. De havde snakket om, hvor let det ville være<br />
at stjæle varer fra hr. Larsens sportsforretning. Du<br />
troede, at det bare var snak.<br />
Men gennem denne kraftige kikkert var du vidne<br />
til, at dine venner gjorde alvor af deres ord og tog<br />
disse varer. De stirrer forventningsfulde tilbage på<br />
dig og venter på, at du skal tage det næste skridt.<br />
Du ved, at tyveri er forkert, men du ønsker, at de<br />
skal kunne lide dig og synes, at du er<br />
sej. Så du ser dig omkring og ser, at<br />
hr. Larsen er ved at hjælpe en anden<br />
kunde ved kassen, og så stikker du<br />
instrumentet ned i skoletasken.<br />
SØVNLØS<br />
Den nat kan du ikke sove. Du har begået<br />
en kriminel handling, og du føler<br />
dig elendig tilpas. Så er det, at du beslutter<br />
dig for at returnere kikkerten<br />
med det samme næste morgen.<br />
Hr. Larsen hilser på dig med et smil,<br />
da han låser forretningens fordør op.<br />
”Hvad bringer dig herhen så tidligt?“<br />
spørger han.<br />
Du ler selvsikkert og kommer med<br />
nogle forklaringer om, at du gerne vil<br />
se, om kanoerne stadig er på udsalg.<br />
Da du først er kommet indenfor, går du hurtigt<br />
hen til kikkertudstillingen, og mens hr. Larsen åbner<br />
kassen i den anden side af forretningen, lader du<br />
kikkerten glide ud af tasken og sætter den på den<br />
rigtige plads i udstillingen på disken.<br />
Så hører du hr. Larsen råbe: ”Jeg skal lige op<br />
på kontoret et øjeblik. Hvis du har brug for noget,<br />
kommer jeg snart tilbage. Jeg skal lige tænde for<br />
videoovervågningssystemet, som jeg fik installeret i<br />
sidste uge. Åh, og kanoerne er derovre.“<br />
Blodet løber væk fra dit ansigt, og dine hænder<br />
bliver pludselig kolde. Hr. Larsen har et videobånd<br />
af dig og dine venner, hvor I stjæler hans varer. Men<br />
hvad han ikke har, er et videobånd af dig, hvor du<br />
sætter kikkerten tilbage lige for et øjeblik siden.<br />
Et minut senere vender hr. Larsen tilbage fra kontoret<br />
og finder dig ventende ved kassen. Du nærmer<br />
dig ham med hovedet bøjet og siger: ”Hr. Larsen,<br />
der er noget, jeg gerne vil fortælle dig.“<br />
BEVIS<br />
Til sidst bliver videobåndet fra den dag, du stjal kikkerten,<br />
gennemset af byens politibetjent. Han ser<br />
dine venner stjæle varerne. Han ser dig stikke kikkerten<br />
ned i skoletasken.<br />
Men så slukker hr. Larsen videoafspilleren og<br />
peger på båndet. ”Der er noget, du ikke så,“ siger<br />
han. ”Drengen, som stjal kikkerten, bragte den tilbage<br />
næste morgen. Han bad mig om tilgivelse.“<br />
Betjenten smiler bredt. ”Åh, det er gode nyheder!“<br />
siger han.<br />
Hr. Larsen blev din ”mellemmand“ – en som<br />
repræsenterede dig for en anden.<br />
I ØRKENEN<br />
I helligdommen i ørkenen havde Israels børn mellemmænd,<br />
kaldet ”præster“.<br />
I dag har vi kun én mellemmand mellem Gud og<br />
menneskeslægten: Jesus Kristus. Han er konstant i<br />
sin fars nærhed, idet han arbejder side om side med<br />
ham og sikrer, at når du beder om tilgivelse for en<br />
synd, så slettes beviset for synden.<br />
Del jer i grupper på to, og lad hvert medlem lære noget om den anden: hvilke sjove<br />
OPGAVE: ting kan de godt lide at lave, hvad er de bange for, hvad vil de gerne være senere i<br />
livet, hvilke talenter har de? Lad så hvert medlem stå foran gruppen og introducere deres partner, idet<br />
de forklarer, hvordan de kan blive en effektiv arbejder for Gud, og hvordan de kan fortælle om Guds<br />
kærlighed til andre, når man tager deres talenter og begrænsninger i betragtning.
Saulus svøbte sin hovedbeklædning tættere rundt<br />
om panden og kneb øjnene sammen i det stærke<br />
sollys. Han var forsinket, og han vidste det. ”Hurtigere“,<br />
sagde han til sine rejsefæller, mens hestehovene<br />
og vognhjulene knasede over den stenede<br />
jord. ”Jeg vil gerne nå Damaskus før solnedgang.“<br />
Rejsegruppens fart tog til, da dyr og mennesker<br />
fortsatte turen nordpå, efterladende sig et støvspor,<br />
der markerede deres gennemrejse.<br />
Deres leder, Saulus, var på en mission – en mission,<br />
der skulle gøre dem tavse, som vovede at prædike<br />
om manden Jesus. Han havde hørt om denne<br />
såkaldte ”frelser af menneskeheden“. Han havde<br />
lyttet til folk, der talte om hans påståede mirakler<br />
og om, hvordan han opvakte døde, efter han var<br />
blevet korsfæstet. Saulus smålo ved sig selv. Tænk at<br />
tro på sådan noget vrøvl – at normale, intelligente<br />
mennesker skulle ønske at tilbede en gud, der var<br />
så let at slå ihjel.<br />
Pludselig bemærkede Saulus, at ørkenen syntes<br />
at blive mere oplyst, end den var for et øjeblik siden.<br />
Det var som om, at solen bevægede sig tættere på,<br />
dens brændende glød blev stærkere og stærkere<br />
for hvert sekund. Så blev lyset helt blændende, og<br />
Saulus opdagede, at han gled ned fra sadlen og ned<br />
på jorden, mens han skjulte sit ansigt for det mystiske,<br />
skinnende lys. ”Hvad sker der?“ råbte han.<br />
”Saul,“ genlød en stemme inde fra lyset. ”Saul,<br />
hvorfor forfølger du mig?“<br />
”Forfølger dig?“ svarede Saul, hvis stemme skælvede<br />
af skræk. ”Jeg kender dig ikke engang. Hvem<br />
er du?“<br />
”Jeg er Jesus, som du forfølger“. Stemmen i lyset<br />
fortsatte med at tale. ”Rejs dig nu og tag ind til<br />
byen, og du skal få at vide, hvad du skal gøre.“<br />
Derefter svandt lyset så hurtigt, som det var kommet<br />
og efterlod Saulus knælende på jorden omgivet<br />
af spørgende øjne. De mennesker, der rejste<br />
sammen med ham, havde hørt støjen, men havde<br />
ikke set nogen personer eller genkendt ordene. De<br />
havde bare bemærket, at deres leder var faldet til<br />
jorden og talte ud i luften.<br />
Da Saulus blev hjulpet på benene igen, åbnede<br />
han øjnene, men i stedet for at se et strålende lys,<br />
TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM BØRN: 3. NOVEMBER 2011<br />
Indvendig rengøring<br />
TORSDAG<br />
så han kun mørke. ”Hjælp mig,“ gispede han. ”Vær<br />
venlig at hjælpe mig.“ Rystende af skræk blev den<br />
blinde Saulus ført af sted, idet han famlede sig vej<br />
mod Damaskus.<br />
EN FORANDRET PERSON<br />
I Damaskus mødte Saulus en mand ved navn Ananias.<br />
Ananias fortalte Saulus, at Gud havde sendt<br />
ham for at helbrede Saulus’ blindhed. Og det var<br />
ikke kun Saulus’ øjne,<br />
der blev helbredt – hans<br />
hjerte blev også helbredt<br />
for den vrede og det<br />
had, han følte mod Guds<br />
folk. Saulus blev så påvirket<br />
af mødet på vejen,<br />
at han endda forandrede<br />
sit navn. Han skulle ikke<br />
længere være kendt<br />
som ”Saulus, forfølger<br />
af Guds folk“ men som<br />
”Paulus, leder af Guds<br />
folk“.<br />
Der sker noget med<br />
folk, når de møder Jesus<br />
ansigt til ansigt. Det<br />
møde er sjældent så dramatisk som at få et skinnende<br />
lys ned over sig på en øde vej eller høre en<br />
stemme tale. For det meste er det mere som en<br />
stille stemme, der dukker op i dine tanker og får dig<br />
til at indse ting, du aldrig har indset før, at forstå<br />
ting, du aldrig har forstået før og hjælpe dig med<br />
problemfyldte situationer i skolen eller hjemme.<br />
Her er en interessant idé. Hvis Gud ønsker at leve<br />
i vores hjerter (det betyder i vores tanker og handlinger),<br />
hvad gør det os så til? Vi bliver ”et Guds hus“<br />
– et tempel; et vandrende, talende, boldspillende,<br />
cyklende, iPod-lyttende tempel for Den Højeste Gud.<br />
Dette betyder to meget vigtige ting. For det første<br />
må vi sørge for, at vores ”tempel“ er et egnet sted<br />
for Gud at bo, og for det andet har vi det privilegium<br />
at repræsentere (at være mellemled – husker du?)<br />
Guds kærlighed til andre.<br />
Tak, Jesus, fordi du ønsker at bo i vores hjerter!<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Ved I ikke, at<br />
Helligånden,<br />
som I har fået<br />
fra Gud, bor i<br />
jeres krop?”<br />
(1 Kor 6,19)<br />
Gør lokalet til en restaurant kaldet “Den nye Jords restaurant”. Lav derefter et me-<br />
OPGAVE: nukort på tavlen kun med madvarer, der kan fi ndes i himlen. Bed nogen om at tegne<br />
retterne på en anden tavle ved siden af navnene. Husk, intet vil skade eller ødelægge dyr i himlen. Find<br />
på sjove retter som f.eks. “Ny Jerusalem stuvning” eller “Perleportsgrill”. Glem ikke desserter!<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
37
BØRN: 4. NOVEMBER 2011 TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM<br />
FREDAG<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Giv Gud den<br />
ære, der<br />
tilkommer<br />
ham,” råbte<br />
englen. “Dommens<br />
time er<br />
kommet”<br />
(Åb 14,7).<br />
38 adventnyt 11 – november 2011<br />
Rengøring indefra og ud<br />
Han var lille af vækst og karakter. Som overtolder gik<br />
han rundt og tvang sine naboer til at betale skat til<br />
de foragtede romere, som havde besat deres land<br />
med magt. Og ikke kun det, han var heller ikke ærlig,<br />
og ofte opkrævede han mere end nødvendigt og på<br />
den måde berigede sig selv. Er det så sært, at hans<br />
naboer hadede ham?<br />
En dag, da Jesus gik ind i Jeriko, var Zakæus i byen.<br />
Han var i gang med det, som han var bedst til – at<br />
bedrage folk for deres hårdt tjente penge. Idet han<br />
havde hørt om denne berømte rabbiner, som helbredte<br />
de syge og som – mest forbløffende af alt –<br />
faktisk talte til de fattige nødstedte, besluttede skatteopkræver<br />
Zakæus sig for at ville se denne mand.<br />
Zakæus var en type, der aldrig lod sin manglende<br />
højde stå i vejen for sine store planer. Han<br />
så sig omkring og opdagede et morbærfigentræ lidt<br />
nede ad vejen. Det havde robuste grene og nok<br />
blade til at skjule hans nysgerrighed. Så op kravlede<br />
han, indtil han havde fuldt<br />
udsyn til vejen, som Jesus<br />
ville komme fra.<br />
Mesteren kom, omgivet<br />
af opmærksomme disciple,<br />
en gruppe mennesker der<br />
var blevet helbredt for<br />
nylig, og spørgende beundrere,<br />
der støjede. Zakæus<br />
smilede for sig selv. Han<br />
havde fundet den bedste<br />
plads.<br />
Idet Jesus nåede frem<br />
til træet, standsede han.<br />
Langsomt, med et smil der<br />
bredte sig over hans ru,<br />
solbrændte ansigt, så han<br />
op – lige op på Zakæus.<br />
Skatteopkræveren smilede<br />
selvbevidst. ”Goddag,“<br />
sagde han.<br />
”Goddag, Zakæus“, svarede<br />
Jesus.<br />
Skatteopkræveren plirrede med øjnene. ”Han<br />
kender mit navn. Han ved sikkert også, hvad jeg<br />
laver. Han ved sikkert, at jeg har bedraget folk for<br />
deres hårdt tjente penge. Nu er jeg i knibe!“<br />
”Zakæus,“ fortsatte mesteren, ”kom straks ned.<br />
Jeg vil besøge dig i dag.“<br />
”Hvad? Sagde han det, jeg tror, han sagde?“<br />
Forbløffet tog den lille mand den lange rejse fra<br />
træets gren til jorden. ”Ønsker du at besøge mit<br />
hus?“ gispede han.<br />
Kristus nikkede.<br />
”Denne vej,“ stammede Zakæus, idet han pegede<br />
ned ad vejen.<br />
Folk kunne ikke tro deres egne øjne. ”Ser man<br />
det,“ sagde de, ”Jesus vil være gæst hos en synder.“<br />
Senere, efter at Zakæus og Jesus havde tilbragt<br />
noget tid sammen, skete der noget utroligt for den<br />
lille mand. Han voksede. Ikke i højde, men i karakter.<br />
”Se, Herre!“ sagde han ”Jeg vil give halvdelen af,<br />
hvad jeg ejer, til de fattige, og hvis jeg har presset<br />
penge af nogen, så vil jeg give det firedobbelt tilbage“<br />
(Luk 19,8).<br />
Den dag i Jeriko mødte skatteopkræveren Zakæus<br />
dommeren Jesus ansigt til ansigt, og et syndefuldt<br />
liv blev ændret for evigt.<br />
FORAN DOMMEREN<br />
Der vil komme en dag, da du og jeg skal møde dommen<br />
foran Kongernes Konge og Herrernes Herre.<br />
Dette vil ske for at åbenbare for universet, hvem der<br />
er konge i vores hjerter. Som den uærlige skatteopkræver<br />
Zakæus, skal vi stå foran Gud fader og Guds<br />
søn. Det er vigtigt for os at invitere Jesus ind i vores<br />
hjerter nu, så han i dommen kan give os, hvad han<br />
gav Zakæus: evigt fællesskab med ham.<br />
Jeg kan godt lide det, Saulus – som blev Paulus<br />
– siger om det øjeblik. Han skriver: ”Lad os derfor<br />
frimodigt træde frem for Guds trone, for han vil i sin<br />
nåde og barmhjertighed komme os til hjælp i rette<br />
tid“ (Heb 4,16).<br />
Dommen? Kom med den. Vi er parate. For Gud<br />
lever i os!<br />
Bed én i gruppen om at være far for alle i gruppen (det vil gøre alle de andre til søsk-<br />
OPGAVE: ende). Lad så hvert medlem fi nde på en synd, som de har begået (at lyve, snyde, gøre<br />
nar af nogen, være voldelig, etc.) og lad så hvert medlem komme til deres “far” og bekende deres synd.<br />
Lad “faderen” tage sig af synden, som en rigtig far – en som elsker Jesus – ville gøre. Det er sådan Gud<br />
dømmer os.
Genforening<br />
”Vi vil være glade for at give dem et hjem,“ sagde<br />
vi til pigen fra vores kirke, som stod og kiggede forventningsfuld<br />
på os. ”Vi har ingen snapskildpadder<br />
i vores dam, og vi vil gøre vores bedste for at holde<br />
ræve og hunde væk.“<br />
Det var sådan, at Daisy – en ung, hvid, energisk<br />
and – og hendes søster kom ind i vores liv. Det var<br />
sent efterår i Vest Virginia, og mange af de dyr, som<br />
levede på vores ejendom, var allerede rejst væk for<br />
vinteren, så vi var glade for at få nogle nye til at<br />
være sammen med os.<br />
Men døden ramte også de to gæster på vores<br />
ejendom. En nat snuppede en ræv Daisys søster og<br />
sårede Daisy slemt. Jeg byggede hurtigt en sikker<br />
indhegning i vores baggård. Vi måtte holde hende<br />
i live så længe, at hun kunne vokse op og møde<br />
verden uden os.<br />
PÅ EGEN HÅND<br />
Dagen kom endelig, hvor vi følte at Daisy var parat til<br />
at klare sig selv. Vi bar hende fra indhegningen hen<br />
til siden af huset, hvor jeg blidt placerede hende på<br />
jorden. Så gik min kone og jeg op ad trapperne til<br />
vores veranda, og jeg satte mig ned på bænken for<br />
at se, hvad der ville ske.<br />
Daisy tog nogle få skridt ud i det begyndende<br />
mørke og standsede. Så skete der noget, som jeg<br />
aldrig vil glemme. Hun vendte om og begyndte at<br />
løbe – løbe – tilbage imod os. Hun kravlede op ad<br />
trapperne, arbejdede sig lige op i mit skød og pressede<br />
sig så tæt ind til mig, som hun kunne.<br />
Jeg forstod, at dette ikke kun var et kram. Det var<br />
en besked til mig fra en af Guds skabninger. Daisy<br />
sagde: ”Du har været det eneste venlige i mit liv, og<br />
jeg er mere bange for at leve uden dig end at leve<br />
med dig.“<br />
HJEMKOMSTEN<br />
Nogle uger senere kom jeg i vores by tilfældigt forbi<br />
en venlig mands hjem. Han hedder hr. Visco, og på<br />
hans ejendom er der en stor trekantet, indhegnet<br />
dam fyldt med alle slags ænder. Dette ville være et<br />
sikkert sted for Daisy!<br />
”Helt sikkert,“ sagde hr. Visco, da jeg spurgte<br />
ham, om han ville have en and mere.<br />
TEKST: CHARLES MILLS / FOTO: ISTOCKPHOTO.COM BØRN: 5. NOVEMBER 2011<br />
ANDEN SABBAT<br />
Senere den dag satte jeg Daisy på jorden lige bag<br />
ved hegnet, der omgav den vidunderlige dam. Hun<br />
havde endnu ikke set dammen eller de ænder, der<br />
levede der.<br />
Langsomt begyndte Daisy at kravle op ad den<br />
lille bakke, hvorfra man kunne se dammen. Da hun<br />
nåede toppen, så hun den … vandet, der blinkede<br />
i vintersolen og ænderne, der svømmede, legede,<br />
bevægede sig rundt og nød den rigelige mængde af<br />
foder, der ventede på bredden.<br />
Det var på det tidspunkt, det<br />
skete. Det var lige da, jeg så,<br />
hvordan det vil blive i himlen.<br />
Det var, da ænderne i dammen<br />
fangede et glimt af Daisy.<br />
Med et muntert kor af rappen,<br />
skræppen og basken<br />
skyndte dusinvis af ænder sig<br />
af sted i retning af Daisy. De<br />
bød vores lille ven velkommen i<br />
deres familie, som en far siger<br />
velkommen til en savnet søn, som en mor omfavner<br />
en savnet datter, og lige nøjagtig sådan Guds folk vil<br />
sige velkommen til dig og mig til herlighedens sale.<br />
De omringede Daisy med ømhed og gik sammen<br />
med hende hen til kanten af dammen. De spiste<br />
sammen, svømmede sammen og legede sammen.<br />
For Daisy var de lange måneders adskillelse fra hendes<br />
egen race forbi. Endelig havde hun fundet et<br />
sikkert hjem.<br />
EN SKØNNE DAG I HIMLEN<br />
En dag kommer Jesus tilbage til denne verden. På<br />
akkurat samme måde som hans offer på korset udslettede<br />
behovet for en jordisk helligdom for Guds<br />
folk, vil hans genkomst for evigt udslette behovet<br />
for, at han skal leve i vores verden, fordi vi vil begynde<br />
at leve i hans verden.<br />
Når vi kommer til det forjættede land, vil du og<br />
jeg vandre langs det smukke glashav. Så skal vi se<br />
dem – vores familier, vores venner, vores elskede.<br />
De skal se os og løbe imod os for at hilse på os, og vi<br />
vil skynde os af sted sammen for at være med Jesus<br />
for evigt, for at bo i et land, hvor der ikke er nogen<br />
frygt, død eller gråd.<br />
Med kærlig<br />
hilsen<br />
“Ingen gør fortræd<br />
i hele<br />
mit hellige<br />
bjergland”<br />
(Es 11,9).<br />
Tag en kikkert med til gruppen. Lad som om, det er en meget kraftig kikkert, som kan<br />
OPGAVE: se hele vejen op til himlen. Inviter så alle medlemmer af gruppen til at kigge gennem<br />
kikkerten og beskrive i detaljer, hvad de ser.<br />
adventnyt 11 – november 2011<br />
39
Dansk Bogforlag, Concordiavej 16, DK-2850 Nærum<br />
VERDEN HAR BRUG FOR JESUS<br />
På verdensplan er <strong>Syvende</strong> <strong>Dags</strong> <strong>Adventistkirken</strong> et af de hurtigst voksende kirkesamfund.<br />
”Adventist Mission“ arbejder i 204 lande, rører menneskers liv gennem lægehjælp,<br />
medieproduktioner, uddannelse, missionsarbejde, Global Mission pionerer, evangeliske<br />
ressourcer og meget mere. ”Adventist Mission“ når hele tiden ud til nye områder, etablerer<br />
nye menigheder, ser liv blive forvandlet.<br />
Alligevel møder vi enorme udfordringer. Det såkaldte 10/40 vindue, hvor 60% af verdens<br />
befolkning bor, er stort set uvidende om evangeliet om Jesus Kristus. Den svindende<br />
kirke i den vestlige, sekulære, post-moderne verden. De store megabyer i verden,<br />
som vokser eksplosivt, men hvor menigheden kæmper for at få fodfæste.<br />
STORBYERNE<br />
Der er brug for at plante nye menigheder til den hastigt voksende befolkningsgruppe<br />
i de største by-områder i verden. Mindst 25 storbyer omkring i verden har fået glæde<br />
af støtten fra ”Adventist Mission“. Et af stederne er Abidjan i Elfenbenskysten. Lokale<br />
menighedsmedlemmer er begyndt en trefaset evangelisationsindsats i en del af byen.<br />
Der er knap 10.000 medlemmer i landet med en befolkning på 17 mio. mennesker.<br />
LIVSFARLIG INDSATS<br />
I et land, vi ikke kan nævne, arbejder der 40 pionerer med at etablere 80 husmenigheder.<br />
Mere end 10.000 medlemmer bor nu i det land, hvor deres liv er fare, ene og alene<br />
fordi de er syvende dags adventister.<br />
Et andet projekt vil give mulighed for at sende en evangelist til en fjern landsby i et andet<br />
land, vi heller ikke kan nævne, men hvor nogle adventistlærere rejste til for at begynde en<br />
skole. Udover at lære børnene et læse og skrive, blev de venner med familierne i området<br />
og lærte dem om Gud. Familierne blev så imponeret over det, lærerne gjorde for dem,<br />
at de bad om, at en evangelist måtte komme og undervise alle i hele området om Gud.<br />
DIN HJÆLP<br />
Dine gaver den 5. november vil blive brugt til arbejdet på missionens frontlinje! Der er så<br />
mange mennesker, der desperat har brug for at vide, at Jesus elsker dem!<br />
NOVEMBER:<br />
29./10-5./11 Bedeuge<br />
7.-9. Arbejdslejr, Finderup<br />
13. Ledertræning/temadag: Beskyt børnene, Vejlefjord<br />
18.-20. Teenstævne, Aulum<br />
18.-20. Singlenetværk, HLG<br />
25.-27. Spejdernes juletur Øst, Kongelejren<br />
KOLLEKT: 5. NOVEMBER<br />
DECEMBER:<br />
2.-4. Spejdernes juletur Vest,<br />
Himmerlandsgården<br />
10. Julekoncert, Vejlefjordskolen<br />
KALENDER