Aut. vand- <strong>og</strong> gasmesterBlikkenslagerGunnar Fredenslund<strong>Malling</strong> Bjergevej 778340 <strong>Malling</strong>Tlf. 86 93 16 14Biltlf. 21 24 78 22Selskabslokale i <strong>Malling</strong>Moderniser<strong>et</strong>, 40-personersselskabslokale udlejes påTværgade 79(rengøring kan aftales!)For besigtigelse e-mail:Afd.6@mail.dkTandlæge Søren Calmar ApsKirkebakken 5A, 8330 <strong>Beder</strong>Tlf. 86 93 63 66 Fax 86 96 64 54Martin Jønsson MusikKirkebakken 65, <strong>Beder</strong>.God musik til enhverlejlighed,solo, duo, trio,kvart<strong>et</strong>.KontaktMartin:28 40 51 54 /hammond@mail.tele.dkNekrol<strong>og</strong>Leif Filtenborg Jensen, kredsleder i FDF <strong>Beder</strong>-<strong>Malling</strong>, afgikved døden fredag 20. november 2009 53 år gammelAf Morten Gottlieb Jespersen, FDF <strong>Beder</strong>-<strong>Malling</strong>Kredsen har mist<strong>et</strong> sin kredsleder.Vi har mist<strong>et</strong> en ven <strong>og</strong> mentor.Mange har mist<strong>et</strong> en rigtig godleder.En familie har mist<strong>et</strong> en søn, bror<strong>og</strong> onkel.Leif var kendt <strong>og</strong> værdsat af utroligtmange mennesker. Vi har haft hamsom kredsleder, leder <strong>og</strong> ven, hanvar altid i kreds<strong>hus</strong><strong>et</strong>, når vi mødtesom tirsdagen, <strong>og</strong> var altid den sidsteder gik.Leif har altid hjulp<strong>et</strong> alle, han kunne,<strong>og</strong> var altid klar med en hjælpendehånd eller en snak, hvis n<strong>og</strong>en havdebrug for d<strong>et</strong>.For Leif var prioriteringen klar, FDFvar hans liv. Og når FDF var hans liv,var de personer, der var på hans vej,som hans familie, <strong>og</strong> d<strong>et</strong> kunne mærkes.Han har haft en utrolig påvirkningpå utallige børn <strong>og</strong> unge i <strong>Beder</strong><strong>og</strong> <strong>Malling</strong>. Leif var aldrig en personmed store armbevægelser, men mankunne mærke hans tilstedeværelse <strong>og</strong>nærvær. Leif var <strong>et</strong> menneske, sommed sin blotte tilstedeværelse udvistenæstekærlighed.Leif startede i FDF som seksårig iNordjylland. Han fortalte dengangsin bror, at når han blev voksen, såville han være kredsleder. Familienflyttede til <strong>Beder</strong>, da Leif gik på gymnasi<strong>et</strong>,<strong>og</strong> som 21-årig var han i 1977med til at starte FDF <strong>Beder</strong>kredsenop <strong>og</strong> blev hurtigt kredsleder.I 1993 var han med til at opstarteFDF <strong>Malling</strong>kredsen <strong>og</strong> var her enstor hjælp for kredsen i begyndelsen.I 1996 bestemte de to kredse sig for atblive slå<strong>et</strong> sammen. Leif blev dermedkredsleder i FDF <strong>Beder</strong>-<strong>Malling</strong>.Hans hjertebarn var nu blev<strong>et</strong> større<strong>og</strong> kunne nu udnytte kræfterne endnubedre. Efter en længere periode mednedgang i medlemstall<strong>et</strong> var Leifigen med til at vende skuden, <strong>og</strong> Leifvar lykkelig for, at flere <strong>og</strong> flere ungei lokalsamfund<strong>et</strong> havde fund<strong>et</strong> fremtil FDF.Derudover gik Leif <strong>og</strong> glædede sigtil, når han skulle på pension, for somhan sagde: At kunne være FDF’er påfuldtid...FDF’s sl<strong>og</strong>an - "Vi tror, der skalmere til" - var lige n<strong>og</strong><strong>et</strong> for Leif.Leif troede på, at børnene i lokalområd<strong>et</strong>har <strong>et</strong> behov for at høre til i <strong>et</strong>fællesskab, både <strong>et</strong> fællesskab medplads til en stor mangfoldighed <strong>og</strong>rum til at være sig selv, med aktivit<strong>et</strong>erfor alle <strong>og</strong> enhver.D<strong>et</strong>te vil vi ledere i FDF <strong>Beder</strong>-<strong>Malling</strong> føre videre. Vi tror nemlig<strong>og</strong>så på, at der skal mere til. Vi trorpå, at flere børn skal opleve d<strong>et</strong>, somLeif stod for <strong>og</strong> har lært os.D<strong>et</strong> bedste, vi kan gøre for at æreLeifs minde, er at fortsætte d<strong>et</strong>te fantastiskearbejde, som Leif har start<strong>et</strong>.Verden er <strong>et</strong> fattigere sted udenLeif, men vi tror på, at han stadig erhos os i ånden <strong>og</strong> kigger ned <strong>og</strong> ser,at tingene bliver gjort, som de skal,i FDF.18 Nummer 1/2010
Kirke & s<strong>og</strong>nD<strong>et</strong> er aldrig rart, når religionbruges til midlertidigt at ophævenaturens lovbundne orden. En stensynker nu engang til bunds, <strong>og</strong> <strong>et</strong>menneske kan ikke gå på vand<strong>et</strong>,heller ikke selv om vi ubestrideligtkan så meg<strong>et</strong> and<strong>et</strong>. Hvorfor skalder laves om på d<strong>et</strong>?Nok har vejr<strong>et</strong> <strong>og</strong> bølgerne deresluner; men de har så vist <strong>og</strong>såderes lovmæssighed. Så hvis Gudi særlige situationer kan finde påat tilsidesætte de love, han selvhar lav<strong>et</strong>, er han jo ikke til at stolepå.Og d<strong>og</strong> kunne vi selvfølgelig <strong>og</strong>såbare nøjes med at stille spørgsmål<strong>et</strong>:Hvordan bliver <strong>et</strong> mirakel til?D<strong>et</strong> bliver jo nemlig ikke til ved, at der kommeren gud <strong>og</strong> laver <strong>et</strong>, men d<strong>et</strong> skabes aferindringen. Så enkelt er d<strong>et</strong>.Lad os bare tænke os en sejlads: En pludseligtopkommende storm truer med atforårsage <strong>et</strong> forlis. Men lige så hurtigt, somstormen rejste sig, lægger den sig. Og hvadnu? Ja, man vil selvfølgelig flokkes om dereddede, da de kommer i land <strong>og</strong> endnu erhysterisk l<strong>et</strong>tede over, at faren er ovre. Menlad os nu ikke forhaste os med at kalde d<strong>et</strong> <strong>et</strong>mirakel; for historien er ikke afslutt<strong>et</strong>: Dagenefter tager de nemlig ud igen, i smult vande,blidt solskin, god sigt <strong>og</strong> vindstille. Men så,på grund af en uforudseelig materialefejl,springer båden læk, <strong>og</strong> alle ombordværendedrukner i vand<strong>et</strong>, som er iskoldt i en m<strong>et</strong>ersdybde under den lune overflade.Og hvad så? Ja, d<strong>et</strong> må man nok spørge om.Men i hvert fald er d<strong>et</strong> nu blev<strong>et</strong> umuligtat kalde den første redning <strong>et</strong> mirakel. Vier simpelthen nødt til at tale om ”tilfældigheder”,”lykkens lunefulde spil” <strong>og</strong> sådann<strong>og</strong><strong>et</strong>. Ord<strong>et</strong> ”mirakel” kan ikke bruges; forder skal afstand til, før n<strong>og</strong><strong>et</strong> kan blive <strong>et</strong>mirakel. Erindringen skal være sikker på, atbegivenheden fik en lykkelig udgang. Ellerskommer der ikke <strong>et</strong> mirakel ud af d<strong>et</strong>. Mennår så den fornødne afstand er til stede, kanerindringen boltre sig <strong>og</strong> tolke begivenhedensom d<strong>et</strong> bedste af alt, som en guds gerning,<strong>og</strong> udsmykke den med træk af al slags forunderligovernaturlighed.Som bekendt har spr<strong>og</strong><strong>et</strong> mange undertoner.Man skal lytte godt efter <strong>og</strong> ikke bare tagespøg for spøg <strong>og</strong> alvor kun alvorligt. I humoren,især i ironien, ligger meningen end<strong>og</strong> iundertonernes dybeste lag. Men i d<strong>et</strong> spr<strong>og</strong>,<strong>et</strong> mirakel formidles i, ligger meningen klartnok i overtonerne: den himmelske klang, omman vil. Men d<strong>et</strong> overnaturlige er <strong>og</strong> bliveren spr<strong>og</strong>tone på grund af en tolkning, ikkeen objektiv karakter, som begivenheden har isig selv, til forskel fra d<strong>et</strong>, som ellers sker; foralle begivenheder kommer fra den sammeskuffe, <strong>og</strong> der er <strong>et</strong> værre rod i den skuffe.Liv<strong>et</strong> er en forunderlig blanding af modsætninger.D<strong>et</strong> er kun udtryk for en bleg <strong>og</strong> blodfattigovertro at ville lægge vægten med hensyn tild<strong>et</strong> mirakuløse på d<strong>et</strong> naturstridige i en begivenhed,når d<strong>et</strong> d<strong>og</strong> forholder sig sådan, at<strong>og</strong>så helt naturlige <strong>og</strong> velkendte, dagligdags<strong>og</strong> tilbagevendende begivenheder - hvor altkan forklares <strong>og</strong> genkendes – i erindringenkan tolkes som lige så mirakuløse som d<strong>et</strong>pludselige, der næsten kom direkte fra himlen.Vi oplever d<strong>og</strong> rent faktisk – om end ikkeofte – mennesker, som – på trods af, at de ersat uden for liv<strong>et</strong> <strong>og</strong> afskår<strong>et</strong> fra at tage aktivtdel i d<strong>et</strong> <strong>og</strong> gribe virksomt ind i d<strong>et</strong> – alligevelbevarer sindsligevægten <strong>og</strong> livsglæden.Lad mig i den forbindelse henvise til SørenKierkegaard: Han havde en fætter,der hed Hans P<strong>et</strong>er, <strong>og</strong> som varinvalid i svær grad. Over for hamviste Søren – der heller ikke selvlegemligt havde d<strong>et</strong> alt for morsomt– den største nænsomhed. For hamvar hans dør altid åben, <strong>og</strong> blandtde breve, vi har bevar<strong>et</strong> fra Sørentil Hans P<strong>et</strong>er, er der ét, hvori hanskriver n<strong>og</strong><strong>et</strong> meg<strong>et</strong> afgørende tilforståelse af, hvad menneskeligheder: ”Lad d<strong>et</strong>, at du i en travl verdensdumme øjne er til overflod, lad d<strong>et</strong>for alt ikke berøve dig forestillingenom dig selv, som havde for en alvisstyrelses kærlige øje dit liv, hvisd<strong>et</strong> føres i inderlighed, ikke lige såmegen b<strong>et</strong>ydning <strong>og</strong> gyldighed som<strong>et</strong>hvert and<strong>et</strong> menneskes, <strong>og</strong> adskilligt mere,end travlhedens travle, travlere, allertravlestehastværk med – at spilde liv<strong>et</strong> <strong>og</strong> at tabe sigselv”.Still<strong>et</strong> over for <strong>et</strong> menneske, hvis vilkår varsom Hans P<strong>et</strong>ers, er d<strong>et</strong> Søren om at gøre athente d<strong>et</strong> væsentlige frem: at der findes enselvagtelse, <strong>et</strong> mod på liv<strong>et</strong> <strong>og</strong> en glæde overd<strong>et</strong>, som ingen legemlig lidelse kan invalidere,<strong>og</strong> som utvivlsomt er <strong>et</strong> større mirakel endat kunne gå på vand<strong>et</strong> eller at kunne få troentil at flytte bjerge <strong>og</strong> rykke træer op med rod.Eller, for nu at runde af: Hvad gør en mirakelmagerumiddelbart foran sin egen død?Han kan ikke lave <strong>et</strong> mirakel; for han kunnekun lave de mirakler, som blev til, når de,der overlevede ham, fortalte om, hvad dervar hændt. Så hvad gør han da, mirakelmageren,ansigt til ansigt med sin egen død?Han giver sig døden i vold uden at vente<strong>et</strong> mirakel, bøjer sit hoved <strong>og</strong> siger ind imørk<strong>et</strong>: ”Fader! I dine hænder overgiver jegmin ånd!” Og hvorfor han gør sådan? Fordimirakl<strong>et</strong> er, hvad d<strong>et</strong> altid har vær<strong>et</strong>: deandres historie bagefter!Malthe MadsenNummer 1/2010 19