4Af Katja T. ThygesenKristeligt Dagblad Fredag d. 16 februar 2007Svært at formidle krigen til børneneDanske børn har efterhåndenopdaget, at Danmark er i krig. Ogdet er bestemt ikke altid lige letat besvare alle deres spørgsmål.Især fordi der ikke findes klareretningslinier for, hvordanpædagogerne skal håndterebørnenes videbegærlighed.KRIG I BØRNEHØJDEDer er ingen tvivl om, at krigene i Irak ogAfghanistan er meget synlige i medierne. Såsynlige at børnene ikke kan undgå at se det.“Vi har talt om i Børnerådet, at forsiderne påaviserne er voldsommere end tidligere. Ogvi synes, det er et problem, at man ser krig,død og vold slået så stort op, for det påvirkerbørnene,”fastslår Annette Juul Lund, som ersekretariatschef i Børnerådet. I Børnerådethar man udfærdiget et sæt gode råd for børnog voksne i forbindelse med håndtering afeksempelvis krig. Oprindeligt blev de goderåd lavet for et år siden, da Muhammedkrisenrasede. Men den positive respons på rådenevar så massiv, at Børnerådet valgte at få noglebørnekyndige til at rette dem lidt til, så de ogsåkunne bruges i forbindelse med krig. AnnetteJuul Lund forklarer:“Det er Børnerådets opgave at lytte tilbørnene og komme med gode råd til atafhjælpe problemstillinger. Det er godt, atman snakker i institutionerne, men måske kanen organisation som BUPL hjælpe på vej, såvi ikke alle sammen skal opfinde den dybetallerken hver gang.”BUPL (pædagogernes fagforening) er dogikke helt enig i, at de skal hjælpe pædagogernei denne sag. De gode råd fra Børnerådeter blevet gengivet i BUPL’s fagblad,Børn&Unge, og det mener Mette Andersen fraBUPL’s pædagogiksektion er nok.“Vi gengav Børnerådets seks gode råd tilvoksne i Børn&Unge. Det er det, vi ved,pædagogerne læser, og derfor den nemmestemåde at komme i kontakt med dem på,”siger Mette Andersen.Men hun finder det ikke nødvendigt, at gøremere ved sagen. Hun tror faktisk ikke, atpædagogerne har svært ved at tackle allespørgsmålene. Og opskriften er tilsyneladendesimpel:“Man må som pædagog gøre sig nogle tankerog følge med i medierne. Se hvad der sker,og så tage den derfra. Vi har fuld tillid tilpædagogerne. De er dygtige, og de ved, hvadde gør,”vurderer Mette Andersen.Så til spørgsmålet, om hvorvidt BUPL har isinde at gøre mere for at hjælpe pædagogerne,er svaret et klart Nej.Hjælp at hentePå Tøjhusmuseet i København har man enårelang erfaring i at skulle forklare krigfor børn. Og derfor ved museumsinspektørVibeke Enevoldsen bedre end de fleste, hvorsvært det kan være.“Vi får cirka 60 klasser ind om året, så her ervirkelig mange børn og unge herinde. Genereltbliver børn præsenteret for mange billeder afkrig i hverdagen, og børn kan ikke bearbejdedet selv. De er nødt til at have voksne til det,”forklarer hun.Allerede i 1999 erkendte de på Tøjhusmuseet,at det var et problem at skulle forklarekrig for børn. Derfor indkaldte de til endialogkonference om problematikken. Deinviterede alle mulige mennesker, som i detdaglige skal formidle krig for børn, heriblandtbørneforskere, tv og Forsvaret. Målet var atfinde nogle fælles retningslinier for emnet.Debatten var god, og der blev udfærdiget enrapport efterfølgende. Desværre er der ikkesket mere på området siden. Rapporten kandog stadig købes på Tøjhusmuseet.Ingen patentløsningerEfter konferencen skrev Vibeke Enevoldsenen kronik, som blev bragt i MorgenavisenJyllands-Posten. Heri skrev hun blandt andet:“Der blev udarbejdet en rapport omkonferencens forløb. Der blev ikke fundetnogle patentløsninger, men alle var enigeom, at krig bør formidles til børn - og voksnehar en central rolle og et stort ansvar i denformidling.”Endvidere konkluderede Vibeke Enevoldsen,at“Vi er den første generation af voksne, derikke tør være voksne. Vi står med det problem,at vi, også når det gælder krig, har vanskeligtved at forstå, hvad der sker - men det fritageros ikke fra ansvaret for at tale med børnene omdet, vi selv er i tvivl om.”Ifølge hende er det netop krigens kompleksitet,som gør det så utroligt svært at give børneneden information, som hun mener, de har rettil at få.Og det er vel ikke urimeligt at mene, at nårnoget er så komplekst, så bør man hjælpe depersoner, som skal formidle det. Annette JuulLund fra Børnerådet ønsker i hvert fald hjælptil pædagogerne.“Vi kunne godt tænke os, at der blevudarbejdet nogle retningslinier for det. Det ernormalt, at fagforeninger udfærdiger materialetil forskellige situationer, så det ville være enfordel, hvis BUPL også gjorde det her,”slutter Annette Juul Lund.
Kristeligt Dagblad Fredag d. 16 feb-Gode rådtil voksneBørnerådet har taget konsekvensen af dendanske deltagelse i krig, og har udfærdigetseks gode råd til voksne om, hvordan deimødekommer børnenes ønske om viden omDanmark i krig.·Børn har ret til information - og omsorgBørn har både behov for og ret til informationom, hvad der sker i verden. Men børn harsamtidig krav på beskyttelse og omsorg. Det erde voksne, der er omsorgspersoner for børnene.Og det er dem, der skal vurdere, hvad det enkeltebarn eller en gruppe af børn har brug for medhensyn til snak og forklaringer. Børn fra 6 årsalderen og et godt stykke ind i skolealderen ertypisk dem, der har mest brug for at snakke medvoksne om, hvad det er, der foregår.· Myter er værre end faktaBørn bruger en stor del af deres tid sammen medandre børn og fantasien løber lettere løbsk, hvisbørnene ikke har en voksen sparringspartner.Myter kan let give anledning til større frygt endfakta.· Lyv ikke - men spar på detaljerneMan kan og skal ikke skjule for børn, at der erkrig i Irak. Det er i stedet vigtigt at hjælpe børnmed at fordøje og bearbejde de indtryk, de får.Det gør man ved at lytte til dem og forklare,hvad der sker og hvorfor det sker. Meldingerneskal være enkle og konkrete og uden for mangedetaljer.· Tal sammen om krigen - hvis børnene selvspørgerNogle børn vil spørge meget til krigen og væretinteresserede og bekymrede. Vær åben overforbørnenes spørgsmål, svar ærligt på en måde, derer tilpasset barnets alder.Andre børn interesserer sig ikke for krigen. Havantennerne ude og vurder behovet for en snak.Pres ikke krigens problemstillinger ned overhovedet på børn. Børn har lov til at være børn.· Fortæl at krigen ikke foregår herBørn skal beroliges med viden om, at de ikke eri fare. Forklar børnene hvor krigen foregår og atder ikke er udsigt til fare i Danmark.· Se tv-nyheder sammen med børneneSmå børn har ingen glæde af at se Tv-avisen ogNyhederne. Det skræmmer dem i stedet for. Senyhederne sammen med de større børn, der selvviser interesse. Sæt god tid af, så I også kan taleom, hvad I ser.Helt små børn, der ikke umiddelbart forstårindholdet, skal ikke se nyheder i tv. Lyde,billeder og voksnes egne reaktioner kan virkevoldsomt på dem - så lad aldrig tv’ et køre.KRIG I BØRNEHØJDEGode rådtil børnAviser, tv og radio laves ikke for børn, ogdem, der laver udsendelserne, tænker ikkepå, at det kan være meget overvældende ogskræmmende at se og høre på. Derfor harBørnerådet udfærdiget disse gode råd tilbørnene.· Du skal ikke være bange for at spørge - gårdu og tænker på noget, så tag det op med dineforældre eller andre voksne, du stoler på.· Det er helt normalt at være bange ogbekymret, når der er krig i verden. Og allekan have brug for at tale om det. Du skal ikkeholde det for dig selv, hvis du er ængsteligeller vred over det, der sker.· Det er i orden at være nysgerrig - det kanvære meget vigtigt at følge med i udviklingen.Så går man heller ikke og bekymrer sig overnoget, der måske slet ikke sker. Men det erogså o.k. at synes, at krigen er de voksnesproblem.· Det kan være en god idé at se tv og læseaviser sammen med voksne, og så talesammen om det undervejs. Det kan berolige attale om det, og på den måde er risikoen for, atdu misforstår noget, også mindre.· Kører tv’et hele tiden, måske endda med desamme billeder, og synes du, at nu må det værenok, så tal med de voksne om at slukke lidt.5leder:Med menneskeri krig»At kræve øje for øje gør blothele menneskeheden blind. Hvisvold er den sidste udvej, så lad osi fællesskab ofre den næstsidstelidt mere opmærksomhed.«(Gandhi)Danmark er i krig. Danmark ER i krig. Vi harikke fulgt Gandhis vise ord, men er i stedettrådt et skridt baglæns i historien. Tilbagetil den tid, hvor alle magthandlinger kunneretfærdiggøres ud fra hensynet til et størrehele. Tilbage til den tid, hvor korstogsbannereog troen på en højere sandhed drev enflok af fanatiske idealister mod fremmedhimmelstrøg og ukendte verdenshave.Med andre ord befinder vi os i en modernemiddelalder. Historien har ikke lært os noget.Vi som danskere har et ansvar for, hvordaneller hvor godt Dannebrog fremstår i udlandet.Det bekymrer os dog ikke synderligt. Mangedanskere ved ikke en gang, at vi faktisk er ikrig, og at det har konsekvenser for, hvordanverdens ser os. Den oversøiske krig har ikkerørt vores uigennemtrængelige glaspanser afen osteklokke. Vi ser, hvad der sker, men kanikke høre noget. Derfor har Kristeligt Dagbladlavet det særnummer om krig og mennesker,som du sidder med nu.Der er behov for at oplyse til og om FamilienDanmark – endnu en gang. Hvad man ikkeved, kan man let få ondt af at vide, men derforskal man ikke stikke hovedet i busken oglade som ingenting. Vi er i krig, og selvomden er uden for landets grænser og ikkeumiddelbart ser ud til at skabe krusninger påvores overfladesamfund, er krigen tættere på,end man tror.I dette nummer får du sandheden om krigenog danskerne. Vi går tæt på menneskerne,der kæmper på hjemmefronten såvel sompå udefronten. Vi hører om krigens tragiskeomkostninger og kulturelle barrierer. Og sidsti avisen forsøger vi med store briller at kasteet andet blik på krigsskuepladsen, end dunormalt får serveret i dagens spalter.God fornøjelse.Kenneth Kjæp LarsenChefredaktør