<strong>Rundt</strong> <strong>omkring</strong> i <strong>Hillerslev</strong> <strong>sogn</strong>. Lokalhistoriske skrifter fra <strong>Hillerslev</strong>-Kåstrup <strong>sogn</strong>e nr. 5, 2000selvfølgelig ingen bog og ville bestemt heller ingen have.De andre kammerater begyndte at stikke til mig. Detkunne de jo sagtens, - det var jo mig, som havde ansvaret.En aften jeg sad derhjemme og spekulerede på, hvordanjeg skulle gribe sagen an, fik jeg en idé, som jeg syntesvar meget god. Jeg skrev et brev, hvori jeg tilkendegav, atdersom han ikke omgående meldte sig i fagforeningen, såville vi strejke fra dags dato. Nu var det altså bare om, atjeg kunne få de andre til at skrive under.Jeg var selvfølgelig klar over, at det var ulovligt, menhvad skulle jeg gøre? Da jeg viste dem brevet, blev denoget paf. Der var enkelte, som var villige nok, men detvarede længe, førend de sidste skrev under. Formandenfik besked på, hvad vi havde bestemt, og jeg tror, at hanforstod os, - i hvert fald i begyndelsen. Efter den dagmødte vi hver dag på vores arbejdsplads for at høre, omhan var blevet tilmeldt, og så længe svaret var negativt,tog vi straks hjem igen. Således gik der en hel uge, ogformanden begyndte at blive urolig. Det kunne jo ikkeblive ved med at gå på den måde. Jeg ved ikke, omformanden har talt med vedkommende om sagen. I hvertfald var han, en morgen da vi kom, kommet i fagforening.Det var godt nok K.D.F. han var tilmeldt, men nu var vitilfredse og gik straks i arbejde igen.Som jeg allerede har nævnt, var jeg jo formand ifagforeningen. Derfor var det jo naturligt, at minearbejdskammerater henvendte sig til mig, når der varnoget at klage over. En dag kom der en og fortalte mig, aten af vore kammerater - for resten en tilflytter - ikke var ifagforening. Han var fast ansat, så jeg regnede ikke med,at han skulle være medlem. Jeg undersøgte sagen og fikden besked, at han omgående skulle i fagforeningen. Jegforklarede vedkommende, hvorledes det forholdt sig, og athan inden otte dage måtte melde sig ind. Han blevfuldstændig rasende og truede med at slå mig ned en mørkaften. Jeg tog det nu ganske roligt. Jeg vidste, at jeg havderetten på min side. Da de otte dage var gået, spurgte jeg,om jeg måtte se hans fagforeningsbog. (Han kunne jo havetilmeldt sig i en fremmed afdeling). Men han havdeDen tid, der nu fulgte, vil jeg helst glemme. Det blevden sværeste periode i mit liv. På alle mulige og umuligemåder søgte han at skade mig, både i ord og gerninger. Tilsidst måtte jeg give op. Jeg tog min afsked. Det var entung beslutning at tage. Jeg var glad for mit arbejde ogønskede bestemt ikke at flytte. Jeg havde været på kalkværketi 18 år. Det var en lang periode, som efterhåndenvar blevet en del af mit livNu stod jeg uden arbejde, og humøret var langt nede.Det lettede lidt at både formanden og nogle af mine kammeratersøgte at få mig tilbage igen, men jeg sagde nej.Jeg ønskede bestemt ikke at komme tilbage under deforhold.Understøttelse kunne jeg selvfølgelig ikke få. Jeg varjo selv gået fra min arbejdsplads, men jeg kom nu ikke tilat mangle arbejde. Det var lige midt i høstens tid, så jegkunne få alt det arbejde, som jeg kunne overkomme.<strong>Hillerslev</strong> station i vinterdragt26
<strong>Rundt</strong> <strong>omkring</strong> i <strong>Hillerslev</strong> <strong>sogn</strong>. Lokalhistoriske skrifter fra <strong>Hillerslev</strong>-Kåstrup <strong>sogn</strong>e nr. 5, 2000Artikler fra "Kirke og Sogn" og " 3. halvleg"Kirkebladet er udkommet siden 1975, mens Idrætsforeningens blad blev udsendt første gang i 1982<strong>Hillerslev</strong> råstofMads Frost, Kirke og Sogn nr. 3 1980Noget af det første, man støder på, når man nærmer sig<strong>Hillerslev</strong>, næsten ligegyldigt fra hvilken retning, er de storekalklejer.En forårsdag, når solen skinner, skærer de mægtige dyngeraf kalk én i øjnene, så man er helt blændet, og hvor mangetænker i et sådant øjeblik på, at det vi ser for os, er resterne afen svunden tids dyreliv. Milliarder af små skaldyr, der er sunkettil bunds i urhavet for 70-80 millioner år siden og har dannetgrundlaget for det råstof, der nu bliver draget frem til gavn fordet danske landbrug. Enhver, der har have eller dyrker jord ved,at de fleste kulturplanter trives meget dårligt, hvis jorden er sur,og det er her kalken kommer ind i billedet, som et middel til atmodvirke dette, til at hæve jordens PH., som det hedder ifagsproget.Vi har haft en snak med driftsleder J. Kalsen, <strong>Hillerslev</strong>Kalkværk, og spørger man ham, hvad kalk er, svarer kan kortog godt: "Det er det reneste vitamin, man kan give sin jord, ogugiftig i enhver henseende. Så ren, at man kan bruge det tiltandpasta, der for 98% vedkommende består af skrivekridt, ogdet er netop denne art, der findes i så store mængder her i<strong>Hillerslev</strong>. Landets fineste og blødeste og samtidig lettilgængelig, idet jordlaget over det er meget tyndt.Forestiller man sig, at man stak en passer i jorden her i<strong>Hillerslev</strong> og tegnede en cirkel med en radius på 3-4 km, så vilman nå ud i områder, hvor det ikke er skrivekridt, der findes,men danskekalken, der er af langt ringere kvalitet tiljordbrugsformål, og går man endnu længere ud f.eks. tilHanstholmknuden, er det blegekalken, der er fremherskende.Det at tilføre jorden kalk, er jo ikke noget, man lige herfundet på. Vi har jo alle hørt om, hvordan de gamlehedeopdyrkere tilførte den nyopbrækkede hede mergel, for atfå jorden under kultur, og hvem kender ikke fra sinbarndomsegn en eller flere mergelgrave, der ligger hen somminder om en tid, hvor mergel var det foretrukne middel; menmergel var tung og besværlig at arbejde med,og da jernbanerne begyndte at gøre sig gældende som egnettransportmiddel, gik mange efterhånden over til kalken.Det var da også <strong>Thisted</strong>-Fjerritslevbanen, der i sin tidbegyndte opgravningen her i <strong>Hillerslev</strong> i større stil, men manopgav i 1942 og overdrog kalklejet til andelsselskabetVestjyllands Mergelforsyning, der jo senere har overdraget tilDansk Landbrugs Grovvareselskab.Grundlaget for aktiviteterne var i mange årmergelselskaberne, der fik store tilskud fra staten til grundforbedringer,et tilskud der efterhånden er bortfaldet., ikke fordijorden ikke fortsat mangler kalk; man regner med at ca.halvdelen af den danske landbrugsjord fortsat lider afkalktrang. Det er da også grundlaget for, at man i de senere århar udvidet aktiviteterne meget kraftigt. Ikke alle har væretlige glade for denne udvikling, for det kan jo ikke undgås, ataktiviteter af denne art medfører ulemper både for de<strong>omkring</strong>boende og de, der færdes på vejene <strong>omkring</strong>kalkværket.Efter at D.L.G. i 1979 købte <strong>Hillerslev</strong> Kalkværk, der hidtilhavde været privatejet og efter købet af den nu nedlagtekalkværkslade, der skal genopføres i forlængelse af denallerede eksisterende lade vest for vejen, vil man råde overlandets største ladekapacitet, idet man vil kunne opbevare ca.50.000 ton under tag ud af en samlet produktion på 200.000 ton.Vi kan også sige det på en anden måde: ca. 8000 lastbiltrækskal der til at transportere kalken fra <strong>Hillerslev</strong> og ud i landet;fører de blot nogle få kg kalk med ud på vejen hver, kan manlet forestille sig, hvordan det engang imellem, når vejrliget erskiftende, kan komme til at se ud. Man prøver dog så megetsom muligt at mindske generne, bl.a. med gavle i laderne oghuse <strong>omkring</strong> sorteringsanlæggene, og man indretter i sommeren ny parkeringsplads til ventende lastbiler. "De dage, da detblæser og støver alt for meget, ligger vi for det meste stille, menda vi er meget afhængig af vejret, og det i produktionstab megetlet kan løbe op i 100.000 kr. om dagen at ligge stille, erproblemet ikke helt så enkelt, som nogen måske vil gøre det til.”Vi tror da også, de fleste har megen forståelse for, at vi jo alleskal være her, og at man, hvis man bor i <strong>Hillerslev</strong>, engangimellem må vaske bil en ekstra gang," slutter Kalsen.<strong>Hillerslev</strong> Kalkværk27