En introduktion til tyndvæggede bjælker - Aalborg Universitet
En introduktion til tyndvæggede bjælker - Aalborg Universitet
En introduktion til tyndvæggede bjælker - Aalborg Universitet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>En</strong> <strong>introduktion</strong><strong>til</strong>tyndvæggede bjælkerLars DamkildeInstitut for Kemi og Anvendt Ingeniørvidenskab<strong>Aalborg</strong> <strong>Universitet</strong> EsbjergDK-6700 EsbjergSeptember 2002
ResuméRapporten omhandler en indføring i de særlige problems<strong>til</strong>linger, som adskiller teorienfor tyndvæggede bjælker fra den sædvanlige tekniske bjælketeori. Der vises eksempler påkonstruktioner med tyndvæggede bjælker, og de karakteristiske stabilitetsforhold for tyndvæggedebjælker, som kan have væsentlig indydelse ved dimensionering, beskrives kort.Vridningsoptagelsen og tværsnitshvælvingen introduceres igennem beregning af et I-tværsnitudsat for vridning, og optagelsen af vridning deles op i den såkaldte frie vridning ellerSt. Venant vridning og hvælvingsvridningen. Afklingningslængden af hvælvingsbidragetbestemmes, og hermed kan man overslagsmæssigt få et mål for tværsnitshvælvingens betydning.På basis af et eksempel vises forskellene i både spændinger og ytninger i <strong>til</strong>fældenefri vridning og bunden vridning (tværsnitshvælvingen forhindret).
iForordForelæsningsnotatet er skrevet <strong>til</strong> brug ved undervisningen i statik. Formålet med notateter at give en indføring i beregning af tyndvæggede bjælker, således at de særlige forholdomkring vridningsoptagelse og tværsnitshvælving belyses. Udgangspunktet for beskrivelsener et I-tværsnit, som kan behandles særligt enkelt, men <strong>til</strong> gengæld udvikles der ikke etgenerelt beregningskoncept. I referencelisten ndes indgange <strong>til</strong> mere grundlæggende teoretiskeog numeriske metoder.Esbjerg, September 2002Lars Damkilde
iiIndholdSymbollisteiiiBaggrund 1Eksempel 3Referencer 9
iiiSymbollisteNedenfor er angivet de væsentligste symboler.b Bredde af I-prolh Højde af I-prolk Tværsnitskarakteristika. Afklingningslængde −1l Længde af bjælket Pladetykkelse i I-prolx Koordinat langs bjælkeaksey, z Koordinater i tværsnittets planA TværsnitsarealB Bimomentet, N m 2C i Arbitrære konstanter. i = 1, 4E Youngs modulusG ForskydningsmoduletI F Bøjningsinertimoment af ange om stærk akseI V VridningsinertimomentI ωω Hvælvingsinertimoment, m 6M F Bøjningsmoment i angeM S Vridningsmoment hidrørende fra fri vridning. St. Venant VridningM V VridningsmomentM ω Vridningsmoment hidrørende fra hvælvingQ F Forskydningskraft i angeν Poisson's forholdω Hvælvingsfunktionenϕ Tværsnittets vridningsvinkel
11. BaggrundI den sædvanlige tekniske bjælketeori (Euler-Bernoulli teori) regnes både med, at planetværsnit forbliver plane, og at bjælkeaksen forbliver normal <strong>til</strong> tværsnitsplanen. Tøjnings<strong>til</strong>standenvil variere lineært over tværsnittet, og de deraf aedede snitkræfter kanhermed opdeles i 3 uafhængige komposanter: Normalkraft og bøjningsmoment om de 2 hovedakser.Forskydningskræfterne aedes af momentvariationen, og fordelingen af forskydningsspændingernendes udfra Grashofs formel, der er baseret på en ligevægtsbetragtning.Den matematiske elasticitetsteori giver sammenhængen mellem forskydningsspændinger ogforskydningstøjninger for et 3-dimensionalt kontinuum. Den tekniske bjælketeoris forenklingermedfører imidlertid en inkonsistens ved bestemmelse af forskydningsspændingerne.Forudsætningerne om tværsnitsdeformationerne betyder, at der ikke er nogen forskydningstøjninger,og ifølge den matematiske elasticitetsteori dermed heller ingen forskydningsspændinger.I den tekniske bjælketeori omgås problemet ved at bestemme forskydningsspændingerneudfra ligevægtsbetragtninger, der er uafhængige af deformationerne.Forskydningskræfter vil teoretisk medføre, at plane tværsnit ikke forbliver plane, men forrelativt tykvæggede tværsnit er fejlen imidlertid meget lille, og den tekniske bjælketeori eri disse <strong>til</strong>fælde for alle praktiske formål <strong>til</strong>strækkelig nøjagtig.I den tekniske bjælketeori løses vridningsproblemet udfra en forudsætning om, at vridningener fri dvs., at tværsnitsdeformationer i bjælkeaksens retning kan foregå uhindret.Den frie vridnings<strong>til</strong>stand resulterer altså i en såkaldt tværsnitshvælving, der er i modstridmed "at plane tværsnit forbliver plane". Ved samlinger mellem bjælkeelementer underen vinkel vil dette lede <strong>til</strong> kompatibilitets problemer, idet vridningsdeformationerne ikkepasser sammen med bøjnings- og aksialdeformationerne. For <strong>til</strong>strækkelig tykvæggede bjælkeelementervil vridningsdeformationerne normalt være af en noget mindre størrelse end deøvrige deformationer, og dette betyder, at inkompatibiliteten for de este praktiske formålikke har nogen væsentlig betydning.I den tyndvæggede bjælketeori opgives forudsætningen om "at plane tværsnit forbliverplane", og dette giver en mere konsistent sammenhæng mellem vridning og bøjning/normalkraft.Vridningsproblemet forudsættes ikke længere at skulle foregå uhindret, og man kanfå såkaldt inhomogen vridning, dvs. en vridnings<strong>til</strong>stand hvor den første aedede af vridningsvinklen,ϕ, ikke er konstant.Ved beregning af tyndvæggede bjælker indføres i forhold <strong>til</strong> de sædvanlige 6 frihedsgraderen såkaldt hvælvingsparameter, der udtrykker ændringen i den aedede af drejningsvinklen(dvs. ϕ ′′ ). Til denne frihedsgrad er knyttet det såkaldte bimoment, der er en ekstra snitkraft.Indføring af hvælvingsparameteren er nødvendig for at kunne behandle kipning, der er etstabilitetsproblem. I modsætning <strong>til</strong> den sædvanlige bjælketeori er placering af belastningeni tværsnittet af betydning for tyndvæggede bjælker. Vridningsstivheden af et prol erstærkt afhængig af om prolet er åbent eller lukket, men set fra bjælketeoriens synspunkter løsningsmetodikken den samme.Tyndvæggede bjælker kaldes nogle gange for Vlasov-bjælker, og Vlasov gav som den førsteen systematisk beskrivelse af teorien for tyndvæggede bjælker, [1]. Tidligere arbejder varpræget af løsninger på specialproblemer, se f.eks. Timoshenko, [3], hvor eksemplet i detefterfølgende kapitel er hentet fra. Kollbrunner og Hajdn, [2] er en klassiker indenfor om-
2Fig. 1: Eksempel på rammekonstruktion af tyndvæggede bjælkeelementerrådet, og de giver en systematisk gennemgang af teorien samt en række analytiske løsningerfor udvalgte problemer. Murray, [4], giver en mere praktisk præget frems<strong>til</strong>ling af den tyndvæggedebjælketeori samt eksempler på anvendelser. Krenk, [5], giver en moderne frems<strong>til</strong>lingaf den tyndvæggede bjælketeorien baseret på et kontinuummekanisk grundlag, ogder angives numeriske beregningsalgoritmer. Udover de ovennævnte ndes der en righoldiglitteratur, der behandler den generelle teori eller specielle problems<strong>til</strong>linger.Gyldigheden af den sædvanlige tekniske bjælketeori kan ikke klarlægges på simpel måde,og den afhænger af tværsnittets udformning, f.eks. pladetykkelsen i forhold <strong>til</strong> højden,bjælkeelementernes længde samt den strukturelle virkemåde. Med en stadigt stigende udnyttelseaf konstruktionsmaterialet er der ere og ere bjælke/rammekonstruktioner, hvorman er tvunget <strong>til</strong> at medtage tværsnitshvælvingen. I gur 1 er der vist et eksempel på enrammekonstruktion opbygget af I-proler. Sådanne konstruktioner vil ofte dimensioneresudfra stabilitetssvigt i form af kipning, og dette nødvendiggør en tyndvægget bjælketeori.Brodragere i stål opbygges ofte som lukkede tværsnit, og traklast vil kunne inducerevridning i brodrageren. Spændingsfordelingen i konstruktionen kræver hensyntagen <strong>til</strong>ikke-homogen vridning og dermed en tyndvægget bjælketeori.I tyndvæggede bjælkekonstruktioner er overgangsbetingelserne mellem elementer, der mødesunder ikke rette vinkler komplekse. Stivhedsforholdene af samlingerne har stor betydningfor den totale konstruktions stivhed, og dermed for stabilitetslasten. I [7] og [6] er detteproblem behandlet, og [6] indeholder en elementmetodeformulering af både det lineæreproblem og stabilitetsproblemet.
32. EksempelVi betragter en I-bjælke indspændt i den ene ende og fri i den anden ende. Belastningenbestår af et vridende moment i den frie ende, M V . Geometriske mål fremgår af gur 2.Fig. 2: Udkraget I-bjælke udsat for vridningIndledningsvis beregnes vridningsvinklen, ϕ , svarende <strong>til</strong>, at bjælken er i fri vridning.I V = 1 3 t3 (b + h + b) = 1 3 t3 (2b + h) (1)ϕ = l M VGI V(2)Når bjælken er i fri vridning, får den aksiale ytninger som vist i gur 3, og denne deformations<strong>til</strong>standbetegnes tværsnitshvælving. Formen af hvælvingen, den såkaldte hvælvingsfunktion,ω, bestemmes ved løsning af det frie vridningsproblem, og den afhænger bl.a.af tværsnittes geometri.Fig. 3: Flytninger forårsaget af vridningDet interessante spørgsmål er, hvorledes indspændingen, der forhindrer tværsnitshvælving,påvirker ytningerne, dvs. ϕ , og spændingsfordelingen i bjælken.Tværsnittet vil pga. prolets symmetriegenskaber dreje omkring det elastiske tyngdepunkt,som vist i gur 4. I det mere generelle <strong>til</strong>fælde vil drejningen foregå om det såkaldte
4forskydningscenter, der ikke nødvendigvis er sammenfaldende med det elastiske center.Forskydningscenteret er karakteriseret ved, at tværkræfter der angriber i dette punkt ikkegiver vridning, og hvis man f.eks påvirker et U-prol med en tværkraft gennem det elastiskecenter observeres en vridning af tværsnittet.Fig. 4: Vridning af tværsnit og den øvre anges ytningerVridningen af prolet medfører bøjning i henholdsvis over- og underange, som vist pågur 4. Bøjningen er i angernes egen plan, og de 2 anger vil bøje modsat. Ud fra densædvanlige bjælketeori kan bøjningsmomentet i den øvre ange skrives somM F = 1 2 h ϕ′′ (x) EI F (3)hvor fortegnet af M F er vist i gur 5.Fig. 5: Moment og forskydningskræfter i angerI F angiver angernes bøjningsstivhed i egen plan, og er givet ved:I F = 1 12 t b3 (4)De 2 modsat rettede momenter M F vil i den almindelig tekniske bjælketeori ikke givenogen virkning, da summen af momenterne er 0, men den tyndvæggede bjælketeori tagerdeformations- og spændingsbidragene fra momentparret i regning. Udover de 6 sædvanligesnitkræfter ndes i den tyndvæggede bjælketeori en ekstra snitkraftkomposant, der betegnesbimomentet, B. For I-prolet kan bimomentet gives en særlig simpel beskrivelse, og de2 modsat rettede momenter giver en normalspændingsfordeling svarende <strong>til</strong> bimomentets.
<strong>En</strong>heden for bimomentet er Newton m 2 , og oversat <strong>til</strong> I-prolet svarer det <strong>til</strong> momentetgange tværsnitshøjde. I det generelle <strong>til</strong>fælde kan bimomentet ikke tolkes så enkelt.Momentvariationen vil resultere i forskydningskræfter, Q F , givet ved:Q F = M ′ F = 1 2 h ϕ′′′ (x) EI F (5)Forskydningskræfterne Q F resulterer i et vridningsmoment af størrelsen:M ω = −h Q F = − 1 2 h2 ϕ ′′′ (x) EI F (6)Fortegnsregningen er som for det ydre vridningsmoment. Index ω angiver, at det er den delaf vridningen, der har med hvælvingsfunktionen at gøre. Mere generelt deneres M ω , somden aedede af bimomentet, B, med hensyn <strong>til</strong> x, og enheden for bimomentet er N m 2 .For fri vridning vil der gælde, at ϕ(x) er lineært varierende langs bjælkeaksen. Dettemedfører, at de sekundære snitkræfter, M F og Q F , ikke optræder.Den del af vridningsmomentet, M S , der optages som fri vridning er givet ved:M S = GI V ϕ ′ (x) (7)Denne del af vridningsmomentet betegnes ofte St. Venant vridningen.Det samlede vridningsmoment optages som en blanding af St. Venant vridning og hvælvingsvridning,og vi får følgende sammenhæng.M V = M S + M ω = GI V ϕ ′ (x) − 1 2 h2 ϕ ′′′ (x) EI F (8)Ved løsningen af dierentialligningen er det bekvemt at indførek 2 =GI V1= 8 t 2 h + 2b2 h2 EI F h 2 b 3GEStørrelsen k 2 afhænger af tværsnittets dimensioner og materialet. Leddet 1 2 h2 I F betegnesmere generelt hvælvingsinertimomentet, I ωω , og det er en tværsnitskonstant som bestemmespå basis af hvælvingsfunktionen, ω.Ved at indføre (9) i (8) fås den styrende dierentialligning for vridning som:ϕ ′′′ (x) − k 2 ϕ ′ (x) = −M V1(10)2 h2 EI FFor en bjælke, der kun er påvirket af vridningsmomenter i enderne, må M V udfra statiskeårsager være konstant langs bjælken. Hermed kan den fuldstændige løsning <strong>til</strong> dierentialligningenomfattende både den homogene og partikulære løsning skrives som:ϕ(x) = C 1 cosh kx + C 2 sinh kx + C 3 + C 4 x (11)5(9)
hvor C 1 − C 4 er arbitrære konstanter, der bestemmes ud fra bjælkens randbetingelser.Ved at udnytte at M V er konstant langs bjælken ndes C 4 ved indsættelse af (11) i (10) .C 4 = 1 k 2M V1= M V2 h2 EI FGI V(12)De tre resterende parametre bestemmes ud fra randbetingelserne i den indspændte ende(x = 0) og den frie ende (x = l).ϕ(0) = 0 (a)ϕ ′ (0) = 0 (b) (13)ϕ ′′ (l) = 0 (14)Formel 13b udtrykker, at der ikke er nogen hvælving i indspændingen, og formel 14 at derikke er nogen normalspændinger i den frie ende, jævnfør (3). Ud fra de 3 randbetingelserbestemmes ϕ(x).ϕ(x) =M Vk GI V[kx − sinh kx + tanh kl(cosh kx − 1)] (15)Vridningsvinklen i den frie ende er givet ved:ϕ(l) = M V l(1 − 1 tanh kl) (16)GI V klSom ventet bliver vridningsvinklen mindre end den <strong>til</strong>svarende for fri vridning, (2).Som eksempel kan betragtes et prol med t = 7 mm, h = 300 mm, b = 100 mm ogl = 4000 mm. Med Poissons forhold ν = 0.3 ndes, (9):k 2 = 8 . 2 300 + 2007300 2 10030.4 mm−2kl = 0.93 10 −3 mm −1 4000 mm ∼ = 3.71 − tanh kl = 0.73 (17)For dette <strong>til</strong>fælde reduceres bjælkens vridningsvinkel altså med ca. 27 %.For voksende l går leddet tanh kl/kl mod 0, hvilket betyder, at vridningsvinklen i (16)nærmer sig resultatet fra den frie vridning. Sagt med andre ord vil en <strong>til</strong>strækkelig langbjælke ikke mærke hvælvingsindspændingen væsentligt.Vridningsmomentet, M V , optages som nævnt som en blanding af St. Venant vridning oghvælvingsvridning. Ved brug af (7) og (15) ndes:M S = M V (1 − cosh kx + tanh kl sinh kx) (18)6
Relationen kan optegnes for forskellige kl-værdier. Med udgangspunkt i det sidste eksempelvælges bjælkelængder på henholdsvis 2.15 m, 4.30 m og 6.45 m svarende <strong>til</strong> kl = 2, 4 og 6.Den korte bjælke må forventes at mærke indspændingen helt ud i den frie ende, medensden lange bjælke på en stor del af konstruktionen må være i ren vridning. Relationen eroptegnet i gur 6.Af gur 6 fremgår, at for kl = 6.0 vil vridningen i de yderste 60% af bjælken optages formere end 90% som ren vridning. Tilsvarende ses, at for kl = 2.0 vil ca. 30% af vridningenoptages som hvælvingsvridning i den yderste del af bjælken.1VridningsoptagelseM S___M V0.80.60.40.200 0.2 0.4 0.6 0.8 1x/lFig. 6: Forløb af M Skl = 2.0kl = 4.0kl = 6.0kl-værdien karakteriserer forløbet af indydelsen fra indspændingen. For en stor værdi af klklinger virkningen hurtigt ud, medens den for en lav værdi kan mærkes langs hele bjælken.Parameteren k er en tværsnitskonstant, som vist i (9).Fig. 7: Forskydningsspændingsfordeling for vridningsoptagelseFor fri vridning optages vridningsmomentet som forskydningsspændinger vist i gur 7. Detkarakteristiske er, at alle dele påvirkes ens (pga. samme prol tykkelse), og at forskydningsspændingerneer 0 i midterplanet. Fra teorien om fri vridning ndes den maksimaleforskydningsspænding som:τ S Max = M VI Vt =M V13 t2 (2b + h)7(19)
8hvor M V er den del af det totale vridningsmoment i tværsnittet, der optages som fri vridning.For hvælvingsvridning optages vridningsmomentet som forskydningsspændinger i over- ogunderange, som vist i gur 7. Det karakteristiske ved hvælvingsinertimomentet er, atforskydningsspændinger er konstante igennem tykkelsen. Vha. Grashof's formel ndes τMaxωfor hvælvingsvridning somτ ω Max = 3 2Qt b = 3 2M V /ht b= 3 2M Vh t bhvor M V nu er den del af det totale vridningsmoment i tværsnittet, der optages via tværsnitshvælving.Ved indsættelse af tal fra det tidligere eksempel ndes forholdet mellem forskydningsspændingernefor samme værdi af M V <strong>til</strong>:τ ω Maxτ S Max(20)= 0.058 (21)Forskydningsspændingsniveauet bliver betydeligt lavere, når vridningsmomentet optagessom hvælvingsvridning <strong>til</strong> gengæld er forskydningsspændingerne jævnt fordelt over tykkelsen.I <strong>til</strong>læg <strong>til</strong> forskydningsspændinger fås en normalspændingsfordeling i angerne hidrørendefra bøjning, og denne bliver størst ved indspændingen.Ved udregning ndes:σ max = M 1F (0)16 b2 t =2 h ϕ′′ (0) EI F16 b2 tVed dierentiation af (15) ndes:(22)ϕ ′′ (0) = M VGI Vk tanh kl (23)Ved indsættelse af (23) i (22) ndes:σ max = M V34EGbht 3 (2b + h)For kl = 3.7 og med tallene fra det tidligere eksempel ndesk tanh kl (24)σ max = M V 0.303 10 −3 mm −3 (25)Omsat <strong>til</strong> et von Mises ydekriterium svarer dette <strong>til</strong>, at det samlede spændingsniveau forden hvælvingsindspændte I-bjælke er 43% højere.
9Litteratur[1] Vlasov, V. Z.: Thin-Walled Elastic Beams, Translated from Russian by the Israel Programfor Scientic Translations. US Department of Commerce, National InformationSevice, TT-61-11400, 1961.[2] Kollbrunner, C. F. and Hajdin, N.: Dünnwandige Stäbe, Band 1 und 2, Springer-Verlag, 1972.[3] Timoshenko, S.: Theory of Elastic Stability, McGraw-Hill, 1936.[4] Murray, Noel W.: Introduction to the Theory of Thin-Walled Structures, ClarendonPress, Oxford, 1986.[5] Krenk, Steen: Three-Dimensional Elastic Beam Theory, Part 1 and 2, Department ofStructural <strong>En</strong>gineering, Technical University of Denmark, F 114 and F 115, 1989.[6] Petersen, P., Krenk, S. og Damkilde, L.: Stabilitet af rammer af tyndpladeproler,Department of Structural <strong>En</strong>gineering, Technical University of Denmark, R 265, 1991.[7] Krenk, S. and Damkilde, L.: Torsionssteigkeit und Deformation von Rahmeneckenaus I-trägern, Stahlbau, 61 (1992), 173-178.