HØRELSEN 03·0618Temadag om unge med høreproblemerKimHansenfortalte sinhistoriehjælp-initiativer, som ruster de ungehørehæmmede til uddannelse og job– og der mangler hjælp til at finde vejgennem de offentlige tilbud, der er deltop på mange aktører, konstaterer de.Når der alligevel kun dukkede totilmeldinger op, er der en praktiskforklaring: Der var for kort tid til atrekruttere deltagere, konkluderer rapporten.Men det skyldes også, fremgikdet på temadagen, at mange unge ikkehar erkendt omfanget af deres handicap.Derfor er de heller ikke klar til atvære handlekraftige og melde sig tilet kursus målrettet hørehæmmede.Nogle er psykologisk ikke parat – ogderfor udspandt der sig på temadagenen diskussion om, hvorvidt man derforskulle lade de unge i fred.Brug for en pauseDe unge hørehæmmede benytter signemlig heller ikke meget at den rådgivning,de kan få hos amternes specialkonsulenter.I hvert fald ikke i FrederiksborgAmt, fortalte specialkonsulentSusanne Frank Glück:- Vi skriver et brev ud til alle, nårde går fra ungdom til "voksendom"og tilbyder dem en samtale. Alligevelfår jeg hvert år kun kontakt med fire ialderen 18 til 22 år. Det er ikke mange,og de unge er en svær gruppe at få fati. Men jeg tror, at man skal acceptere,hvis folk ikke vil tale med specialkonsulenten,sagde hun.Psykolog Anne-Mette Mohr fra DenTværfaglige Sundhedsklinik havdesamme overvejelse om at give de ungefred for hjælpende initiativer:- De unge er blevet "nurset". De harfået høreapparater kylet i hovedet oger blevet mødt af et system og nogleprofessionelle, der siger: I skal gørede rigtige ting. Bruge høreapparat ogvære proaktive. Men det, vi skal væreopmærksomme på, er, at med alle dissegode råd bidrager vi til at sige: I er forkerte,sagde hun og tilføjede:- Måske har de unge brug for enpause. Jeg ved det ikke.Den svære erkendelseMen hvad hun til gengæld med sikkerhedvidste var, at det er en stor psykologiskproces for en ung at erkende sithøretab.- Det er en skelsættende begivenhed.For når man erkender sit høretab, såbevæger man sig fra det kendte til detukendte. Og man bliver præsenteret forsine egne fordomme om hørehandicappede.For at kunne melde sig til et kursusfor hørehæmmede, skal man sigetil sig selv: Jeg er en af dem, som jeghar fordomme om, sagde Anne-MetteMohr og opfordrede til, at man møderde unge med "nænsomhed". For dekan være midt i en svær proces, hvor dekan være i tvivl om, at folk vil kunnelide dem og at de kan være med i gruppen,hvis de står ved deres problemermed at høre.Kims historieMen skal man så droppe at lave nyeinitiativer for at få unge hørehæmmedei uddannelse og job? Dermed risikererman, at det går flere, som det gik KimHansen. Han fortalte sin historie påtemadagen.Kim fik sine første høreapparatersom 18-årig, men han var langt over30, før han via netværket ErhvervsaktiveHørehæmmede fandt ud af, at"systemet" tilbød ham mere. På dettidspunkt var han ved at køre træt i atforsøge at passe både sit job som serviceteknikerog sin familie med små børn.- Jeg var så frygtelig træt, når jeg komhjem, at jeg havde svært ved at værenoget for min kone og mine tre børn.Det gik op for mig, at jeg har brug forhjælp, fortalte han.Siden har han fået nye høreapparaterog andre hjælpemidler, og nu håber hanpå at få en aftale om fleksjob igennem.Konklusionen på temadagen blevikke, at man skal lade unge hørehæmmedepasse sig selv og aflyse nye forsøgpå tilbud om hjælp til job og uddannelse.Men det stod efter en dag medmange indlæg klart, at det at være hørehandicappeter en kompleks sag. Ikkemindst for de unge.Begynd med børneneDerfor foreslog sekretariatschef PiaMikkelsen fra Landsforeningen forBedre Hørelse, at man begynder at forebyggede unges problemer, allerede nårde er børn. Hun forslog, at man lavernetværk for hørehæmmede børn, så demøder andre i samme situation.- Børn er i dag meget alene medderes handicap. De er ofte de eneste hørehæmmedei klassen, ja måske på heleskolen. Hvis vi får netværk for børn, gørvi op med, at det opleves som et usynligthandicap – og når børnene bliverunge, vil de ikke have alle de fordommeom det at være hørehæmmet, sagdehun.
Folkekirken19HØRELSEN 03·06Guds ordmed teleslyngeTidligere præst forhørehæmmede, SørenMathiasen fra Hadsund,beretter om sine oplevelserFOTOS: JAN HØST AARISra min barndom husker jeg,at to af mine morbrødre,Fder ofte besøgte os, hørtedårligt. Nu jeg tænker efter,sad vi som regel for os selv et stille stedog talt fredsommeligt sammen. Detpassede mig godt, og nu ved jeg , at hørehæmmedeskal være et sted uden støjfor at få fat i det, der bliver sagt.Jeg husker også, at der undertidenblev snerret ad mig "om jeg havdehalm i ørene".Senere blev jeg gift med Birthe, oghun opfordrede mig til at gå på session,for med min noget svage hørelseville jeg forhåbentligt blive kasseret. Jegfik taget høreprøve, blev kasseret somsoldat og fik tildelt høreapparat.Det var midt under min studietidved Århus universitet. Men høreapparatetfik jeg for tidligt. Det lå hjemme iskuffen, mens jeg terpede til den teologiskeembedseksamen.En fiskers kærlighedMit første præsteembede var Hjortdalmed Slettestrand, hvorfra fiskerne dengang fik deres fladbundede både trukketud med et spil tidligt morgen ogtrukket i land igen før mørket faldt på.En af fiskerne hed Jesper. Han varmeget dårligt hørende – meget tunghør,som man sagde dengang. En dag fortaltehan mig, at hans børnskulle komme hjem.Tilfældigvis kom jeg senereforbi han fiskerhus,mens børnene skullevære hjemme. Men Jespergik udenfor og ordnedesine garn. Jeg holdtbilen an og spurgte ham,om gæsterne havde sendtafbud? "Nej", sagdeJesper, "vi har fået kaffeog nu sidder børnenederinde og snakker medmin kone og med hinanden.Men jeg kan ikkehøre, hvad de taler om,så jeg kan lige så godt gåherude og ordne minegarn"!Jesper kunne se, atjeg studsede lidt, og så føjede han til:"Men det er nu så skønt at vide, at desidder hjemme hos os og har det godt"Jeg glemmer ikke den samtale - dengang forstod jeg ikke hele dybden ihans ord. Men at det var en kærlighedserklæringtil hans kone og børn,det forstod jeg.Om at være hørehæmmetFør i tiden kaldte man de dårligt hørendetunghøre. Det ord snerper lidthen ad at være tungnem - altså lidtdårligt begavet. Derfor bruger vi nu ordethørehæmmet om en person, der erhæmmet på sin hørelse.Hørehæmmede mennesker har kunnethøre ganske normalt i en periode,men har senere mistet mere eller mindreaf deres hørelse pludseligt ellerlidt efter lidt. De er hverken dummeeller langsomt opfattende, men dereshørelse er svækket. Det begrænser demog der skal ofte tages særlige hensyn,hvis man vil i snak meden hørehæmmet person.Man kan ikke tale tilden hørehæmmede medryggen til, men skal taleansigt til ansigt, for enhørehæmmet hører medører og øjne, - ser, hvadden talende siger, mundaflæser.Ofte skal mangentage sig eller sige detsamme på en ny måde,før den hørehæmmede