KLARINGSRAPPORT - Ugeskrift for Læger
KLARINGSRAPPORT - Ugeskrift for Læger
KLARINGSRAPPORT - Ugeskrift for Læger
- No tags were found...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>KLARINGSRAPPORT</strong> 9dertiden spontant får sådanne bevæge<strong>for</strong>styrrelser). Incidensenaf TD, der hos 40-årige er 4-5% (46), stigersåledes hos ældre til over 50% (47). Hos yngre patienterer der fundet en prævalens af TD på 15% (48).TD er ofte reversible i begyndelsen, men ændreseller seponeres behandlingen ikke, vil en del tardive syndromerblive irreversible. En nyligt publiceret undersøgelsehar vist EPS hos 15 ud af 89 aldrig behandledeskizofrene patienter (=17%) (49). Dette tyder på en øgetvulnerabilitet med hensyn til udvikling af bevæge<strong>for</strong>styrrelser.Også det <strong>for</strong>hold, at visse katatoniske bevæge<strong>for</strong>styrrelserkan være svære at skelne fra EPS,peger på involvering af ikke alene limbiske, men ogsånærliggende motoriske områder i hjernen hos en delskizofrene (48). Også akatisi og dystoni kan være tardiveog irreversible. Irreversible bevæge<strong>for</strong>styrrelserer meget alvorlige og stigmatiserende komplikationer.Der<strong>for</strong> er grundig observation og tidlig diagnose afdisse bivirkninger væsentlig, specielt i <strong>for</strong>bindelse meddepotbehandling (hvor medicinen <strong>for</strong>bliver i organismeni månedsvis efter seponering).Det skal i den <strong>for</strong>bindelse understreges, at nogle bivirkninger(især akatisi, tremor og dystoni) ofte er subjektivtgenerende og der<strong>for</strong> omtales af patienten selv.Akut dystoni er yderst ubehagelig og kan føre til angst<strong>for</strong> fremtidig medicinering, ikke mindst hos unge der erspecielt disponerede. Andre EPS som hypokinesi og hyperkinesier(fx TD) bemærkes derimod ofte ikke af patientenog må der<strong>for</strong> registreres af lægen (eller fx sygeplejerskender giver medicinen).Tidlig diagnosticering af EPS er af afgørende betydning.Der findes i dag antipsykotika (de atypiske), derkun i ringe grad giver EPS, og som der<strong>for</strong> kan anvendesenten som førstevalgspræparat eller som anden mulighed,hvis der viser sig tegn på EPS ved en mere traditionelbehandling. Med en adækvat håndtering af tidligEPS kan tardiv og dermed irreversibel EPS i vid udstrækningbegrænses eller undgås.Den bedste behandling af EPS er dosisreduktion ellerskift til et atypisk antipsykotikum. Da sidstnævnteendnu ikke findes i depot<strong>for</strong>m, er det hos depotbehandledepatienter undertiden ikke muligt at overgå til atypiskeantipsykotika. Man må da anvende bivirkningsmedicin,antikolinergika, der er effektiv over <strong>for</strong> akutteEPS, specielt dystoni. Antikolinerge stoffer er i mindregrad effektive over <strong>for</strong> parkinsonisme og akut dyskinesi,der dog klart mildnes. Præparaterne bør almindeligvispga. risikoen <strong>for</strong> kognitive bivirkninger/udviklingaf <strong>for</strong>virringstilstand kun anvendes til ældre i tilfælde afsvære, akut opståede bivirkninger. Man kan også suppleredepotbehandling med et atypisk præparat og dervedmuliggøre en reduktion i depotdosis og i EPS udenat afgive depotmedicinens basale virkning.Psykiske bivirkningerDen specifikke dæmpning og den uspecifikke sederingkan opleves som bivirkninger af patienten. Den specifikkedæmpning (også kaldet det akinetiske indifferenssyndrom)kan således opleves som en ubehagelig blokeringaf følelser og kontakt med omgivelserne. Da antipsykotikaseffekt sandsynligvis hænger sammen meden nedsættelse af mængden af samtidige stimuli, dernår frem til bevidstheden (en <strong>for</strong>stærket »filterfunktion«)(50, 51), kan denne effekt næppe helt undgås, nårantipsykotika anvendes i effektive doser. Der er dog meget,der tyder på, at de atypiske antipsykotika enten sletikke, eller i mindre grad, har denne virkning. Den uspecifikkesedering kan stort set undgås ved anvendelse afantipsykotika uden affinitet til kolinerge eller histaminergereceptorer (se Tabel 1 og 2).En af de mest ubehagelige bivirkninger ved behandlingmed antipsykotika er akatisi, dvs. en følelse af rastløshedog uro i ekstremiteterne. Akatisi er ofte <strong>for</strong>bundetmed dys<strong>for</strong>i, angst eller en <strong>for</strong>værring i den psykotisketilstand. Syndromet behandles bedst med dosisreduktioneller skift til atypisk antipsykotikum. Hvis depotantipsykotikumer nødvendigt og dosisreduktion ikke mulig,må der anvendes bivirkningsmedicn i <strong>for</strong>m af antikolinergika,betablokkere og/eller benzodiazepiner.Hos visse patienter kan antipsykotika fremkalde etdepressivt syndrom, præget af træthed og uoverkommelighedsfølelse.Da depression kan være et symptomved eller en reaktion på psykosen (primær depressioneller postpsykotisk depression), er det vigtigt at overvejedepressionens psykopatologi og mekanisme, førder træffes beslutning om behandling. Det skal ogsånævnes, at en bradykinetisk-akinetisk tilstand kan lignedepression. Hvis resultatet af sådanne overvejelser bliver,at der er tale om en medikamentelt fremkaldtdepression, vil den <strong>for</strong>nuftigste behandling igen væredosisreduktion eller skift til atypisk antipsykotikum. Behandlingmed antidepressiva, herunder SSRI, er en andenmulighed (OBS! interaktioner).Autonome inkl. kardiovaskulære bivirkningerFlere bredspektrede antipsykotika blokerer noradrenergeog kolinerge receptorer og fremkalder dervedkardiovaskulære og andre autonome bivirkninger. Deantikolinerge bivirkninger svarer til, hvad der i endnuhøjere grad ses ved cykliske antidepressiva, dvs. mundtørhed,dilaterede pupiller (øget lysfølsomhed), akkommodationsvanskeligheder(uklart syn), øget hjerteaktion,nedsat mavesyresekretion, nedsat tarmmotilitet,urinretention og <strong>for</strong>sinket/nedsat ejakulation. Hvis etantikolinergt virkende antipsykotikum (se Tabel 1 og 2)kombineres med et cyklisk antidepressivum og eventueltet antiparkinsonmiddel, kan der udvikles et antikolinergtsyndrom præget af de ovennævnte periferesymptomer samt svimmelhed, konfusion og eventueltsynshallucinationer.Antinoradrenerge bivirkninger omfatter ud over sederinghypotension, takykardi (kun delvis som følge afdet nævnte blodtryksfald) og <strong>for</strong>mentlig også ekg-<strong>for</strong>andringeri <strong>for</strong>m af <strong>for</strong>længelse af QT-interval og affladning/<strong>for</strong>sænkningaf T-tak. Sidstnævnte er kommet isøgelyset i de senere år, <strong>for</strong>di det atypiske sertindol