Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
Skovsted og Kåstrup i tilbageblik - Thisted Museum
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
1<br />
<strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> <strong>Kåstrup</strong> i <strong>tilbageblik</strong><br />
Lokalhistoriske skrifter for Hillerslev-<strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>ne. Nr. 21998
<strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> <strong>Kåstrup</strong> i <strong>tilbageblik</strong><br />
2
3<br />
Redaktion: Svend Sørensen<br />
Layout: Johan Thastum<br />
En tak til Lokalhistorisk arkiv for <strong>Thisted</strong> Kommune<br />
<strong>og</strong> Museet for Thy <strong>og</strong> Vester Hanherred<br />
3
Indhold<br />
Indhold ..................................................................................................................................................................... 5<br />
<strong>Skovsted</strong>, som jeg husker det af Carsten Baadsgaard .....................................................................................................................................6<br />
Kanstrupvej ................................................................................................................................................................................................... 7<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark............................................................................................................................................................................................... 8<br />
<strong>Skovsted</strong>vej..................................................................................................................................................................................................... 9<br />
Kjelstrupvej .............................................................................................................................................................................................. 11<br />
Bromøllevej ............................................................................................................................................................................................... 14<br />
Aalborgvej ................................................................................................................................................................................................ 14<br />
I Amerika ........................................................................................................................................................................................................... l6<br />
<strong>Skovsted</strong> skrædder af Svend Sørensen .....................................................................................................................................................................16<br />
Skrædder, høker, bager, jæger <strong>og</strong> fisker.................................................................................................................................................... 16<br />
Skrædderens Emma fortæller af Emma Nielsen ................................................................................................................................................. 17<br />
Livet omkring <strong>Skovsted</strong> forsamlingshus............................................................................................................................................................17<br />
Små kår.............................................................................................................................................................................................................18<br />
Central, købmandshandel <strong>og</strong> brevsamlingssted ...............................................................................................................................................19<br />
Oddershedegård <strong>og</strong> Bromølle...........................................................................................................................................................................19<br />
Andre gårde.......................................................................................................................................................................................................19<br />
Fars butik ........................................................................................................................................................................................................21<br />
Skrædderværkstedet...........................................................................................................................................................................................21<br />
<strong>Skovsted</strong> købmand af Aage Jacobsen <strong>og</strong> Svend Sørensen .....................................................................................................................................22<br />
J. P Jacobsen ....................................................................................................................................................................................................22<br />
Hønseri .............................................................................................................................................................................................................23<br />
Butikken lejes ud................................................................................................................................................................................................24<br />
Bromølle af Mads Frost.....................................................................................................................................................................................26<br />
Fra en anden tid i <strong>Skovsted</strong>. af Mads Frost ..................................................................................................................................................27<br />
Naboer i <strong>Skovsted</strong> af Svend Sørensen ..............................................................................................................................................................28<br />
Niels Skårup ................................................................................................................................................................................................ 28<br />
Karl Olesen ................................................................................................................................................................................................. 30<br />
Jens Peter Henriksen ................................................................................................................................................................................... 30<br />
Jens Sunesen <strong>og</strong> Kjærgård Sunesen .................................................................................................................................................................. 32<br />
0<br />
<strong>Skovsted</strong>lund - en gård ved søen af Sigrid Brandi <strong>og</strong> Svend Sørensen .........................................................................................................34<br />
Hårde tider i 1600-tallet.............................................................................................................................................................................. 34<br />
Fæstere i 1700-tallet.................................................................................................................................................................................... 35<br />
Skiftebrev fra 1736....................................................................................................................................................................................... 35<br />
Aftægtskontrakt ........................................................................................................................................................................................... 36<br />
Skiftebrev fra 1746 ........................................................................................................................................................................................ 36<br />
Selvejere....................................................................................................................................................................................................... 36<br />
Ny ejer <strong>og</strong> nye bygninger ............................................................................................................................................................................ 37<br />
Familien Kr<strong>og</strong> ........................................................................................................................................................................................... 38<br />
<strong>og</strong> striden om <strong>Skovsted</strong> Sø ............................................................................................................................................................................. 38<br />
Folketællingen 1911................................................................................................................................................................................... 39<br />
Familien Tousig............................................................................................................................................................................................ 39<br />
Aftægtskontrakt ........................................................................................................................................................................................... 41<br />
<strong>Kåstrup</strong> ...................................................................................................................................................................43<br />
<strong>Kåstrup</strong> af Ellen Madsbøl ...................................................................................................................................................................................44<br />
<strong>Kåstrup</strong><br />
Barn i Kastrup af Poul Nedergård .....................................................................................................................................................................45<br />
NORDTHY .....................................................................................................................................................................................................45<br />
Østen for bakken ...............................................................................................................................................................................................47<br />
Erindringer fra en svunden tid af Ellen Madsbøl ........................................................................................................................................... 50<br />
Vor barndoms skolevej ..................................................................................................................................................................................... 50<br />
Jul i <strong>Kåstrup</strong> for ca. 65 år siden ................................................................................................................................................................... 51<br />
Juletræet i Asylet.............................................................................................................................................................................................. 52<br />
0<br />
Af Kastrups historie af Svend Oddershede, "Østergaard" ..........................................................................................................................53
5<br />
<strong>Skovsted</strong>, som jeg husker det<br />
af Carsten Baadsgaard<br />
Oddershedevej<br />
Oddershedevej 1<br />
Huset ejes af Jens Vestergård. Han har overtaget<br />
huset efter sine forældre Minna <strong>og</strong> Herman Vestergård<br />
(død 1972). Herman arbejdede på cementstøberiet i<br />
<strong>Skovsted</strong> i mange år. Minna <strong>og</strong> Herman havde tre<br />
børn: Gerda, Jens <strong>og</strong> Knud Erik. Jens har gået rundt på<br />
gårdene som daglejer i mange år.<br />
Oddershedevej 2<br />
Ejedes af Anna <strong>og</strong> Laurits Sørensen. Han<br />
arbejdede på <strong>Skovsted</strong> Cementstøberi i mange år, mens<br />
Anna gik hjemme <strong>og</strong> passede hus <strong>og</strong> dyr. Anna <strong>og</strong><br />
Laurits havde en datter, som hed Nancy. Laurits solgte<br />
jorden til Arne Christoffersen, Oddershedegård, <strong>og</strong><br />
senere bygningerne til Kirsten <strong>og</strong> Jens Madsen. Emma<br />
Nielsen har skrevet om, hvem der havde ejendommen<br />
før Laurits.<br />
Oddershedevej 4 (Oddershedegård)<br />
Oddershedegård var tidligere ejet af Martin Kr<strong>og</strong>.<br />
Rita <strong>og</strong> Martin Kr<strong>og</strong> kom til Oddershedegård i 1946 fra<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 44. De havde fem børn: Peder, Else,<br />
Christian, Johannes <strong>og</strong> Mathilde. Martin var medlem<br />
af Hillerslev s<strong>og</strong>neråd, menighedsrådet <strong>og</strong><br />
skolekommissionen. Oddershedegård har foruden<br />
landbrug <strong>og</strong>så skovbrug <strong>og</strong> grusgrav. Martin solgte<br />
Oddershedegård i 1973 til Arne Christoffersen, <strong>og</strong> i<br />
1997 bliver den drevet med planteavl, mørtelværk <strong>og</strong><br />
grusgrav. Arne <strong>og</strong> Ulla har tre børn: Marianne, Carsten<br />
<strong>og</strong> Anne-Lisbeth. Arne har <strong>og</strong>så købt Oddershedevej 6.<br />
11931 blev der udstykket fire statsejendomme fra<br />
gården.<br />
Oddershedevej 6<br />
Statsejendom ejet af Gregers Hansen 1956-85.<br />
Astrid <strong>og</strong> Gregers Hansen overt<strong>og</strong> ejendommen efter<br />
hans forældre Anna <strong>og</strong> Karl Hansen, som havde<br />
overtaget den efter Ida <strong>og</strong> Peter Pedersen i 1946.<br />
Astrid gik hjemme <strong>og</strong> passede børnene Anna, Karl,<br />
Åse <strong>og</strong> Erik. Hun delt<strong>og</strong> i alt arbejdet både i mark <strong>og</strong><br />
stald, medens Gregers kørte mælk til mejeriet i<br />
Hillerslev med heste. Gregers var meget arbejdsom,<br />
<strong>og</strong> når mælketuren var færdig, kørte han ud for at<br />
arbejde for andre med sine heste - en lille<br />
maskinstation med heste. 11985 solgte Gregers <strong>og</strong><br />
Astrid ejendommen til Arne Christoffersen.<br />
Oddershedevej 8<br />
Udstykket fra Oddershedegård i 1931 <strong>og</strong> ejet af<br />
Andreas Christensen 1931-43. Inga <strong>og</strong> Anders<br />
Baadsgaard overt<strong>og</strong> ejendommen i 1943 <strong>og</strong> drev den<br />
som almindelig landbrug til 1960, hvor Anders<br />
begyndte at handle med grise. Mens Anders kørte rundt<br />
i omegnen for at handle, var Inga hjemme for at passe<br />
landbruget sammen med drengene M<strong>og</strong>ens <strong>og</strong> Carsten. I<br />
1970 kom Carsten hjem for at hjælpe til med handelen,<br />
<strong>og</strong> Anders <strong>og</strong> Carsten handlede sammen til 1985, da<br />
Anders pludselig døde. Inga var død i 1974. Efter hans<br />
død blev ejendommen solgt til <strong>Thisted</strong> Mørtelværk ved<br />
Søren Klim Sørensen, som graver sand <strong>og</strong> grus.<br />
Carsten har flyttet handelen til adressen Mælkebøttevej<br />
12 i Hillerslev.<br />
Oddershedevej 13<br />
Indtil 1960 ejet af Jenny <strong>og</strong> Theodor Jensen.<br />
Mens Theodor kørte mælk til mejeriet i Hillerslev, var<br />
Jenny hjemme for at passe børn, hus <strong>og</strong> dyr. Børnene<br />
hed Ole, Erik, Jens, Solvejg, Christen, Jørgen <strong>og</strong> Else.<br />
Theodor var meget god til at synge <strong>og</strong> fløjte, så man<br />
kunne altid høre, hvor langt han var på vejen. Om<br />
eftermiddagen gik Theodor rundt <strong>og</strong> slagtede. Det var<br />
meget spændende, når Theodor skulle komme for at<br />
slagte. Vi skulle altid hjælpe, for han sagde altid, at<br />
hvis vi ikke kunne holde halen, så troede han ikke, det<br />
kunne lade sig gøre.<br />
Det var et gæstfrit hjem at komme i. Der var altid<br />
mange. Jeg kan særlig huske de store sigtebrød, som<br />
Jenny bagte <strong>og</strong> så den store skål med puddersukker,<br />
som vi dyppede sigtebrødet i. Det var en delikatesse,<br />
jeg aldrig glemmer. Når der var landskamp i radioen,<br />
var der altid samlet en flok børn <strong>og</strong> unge mennesker, så<br />
kunne der godt ryge en ekstra sukkermad. Mine<br />
forældre har fortalt, at når de var nede ved Jenny <strong>og</strong><br />
Theodor på besøg sammen med n<strong>og</strong>le andre naboer, så<br />
skulle de spille kort. På det tidspunkt havde de ikke<br />
elektricitet fra elselskabet, men mølle <strong>og</strong><br />
petroleumsmotor til at lave el. Det gik godt med lyset<br />
først på aftenen, men når vinden begyndte at falde, så<br />
blev der mindre lys, <strong>og</strong> til sidst var de nødt til at holde<br />
kortene helt op til lampen, når der skulle meldes.<br />
11960 blev ejendommen solgt til Sørensen,<br />
kulhandler fra <strong>Thisted</strong>, <strong>og</strong> siden har der været mange<br />
ejere <strong>og</strong> lejere. Jorden er gravet ud, <strong>og</strong> udgravningerne<br />
taget i brug til losseplads. Ejendommen blev købt af<br />
Agner Sejerskilde i 1989. Bygningerne blev i<br />
slutningen af 1997 jævnet med jorden, men forinden<br />
nåede matriklen at skifte adresse til <strong>Skovsted</strong>vej 25.<br />
Oddershedevej 15<br />
Udstykket fra Oddershedegård i 1931 <strong>og</strong> bygget af<br />
Maren <strong>og</strong> Per Gregersen. Sammen med landbruget drev<br />
Per Gregersen v<strong>og</strong>nmandsforretning med heste, som<br />
hans søn Anton kørte med. De hentede tørv i Hundborg<br />
5
<strong>og</strong> grus ved havet <strong>og</strong> i grusgravene i <strong>Skovsted</strong>. De<br />
startede meget tidligt om morgenen for at nå to ture til<br />
Hundborg på en dag. I 1957 solgte Maren <strong>og</strong> Per<br />
Gregersen ejendommen til deres søn Anton <strong>og</strong> flyttede<br />
til Hillerslev, hvor Maren fortsatte sit virke som<br />
syerske.<br />
Da Anton <strong>og</strong> Ellen overt<strong>og</strong> ejendommen,<br />
begyndte Anton at køre mælk til mejeriet i Hillerslev,<br />
mens Ellen passede dyrene. Ellen var datter af<br />
uldhandler Martin Larsen, som er omtalt i hæftet med<br />
erindringer fra Brund. Ellen var meget god til at passe<br />
dyrene, <strong>og</strong> hun havde en meget flot køkkenhave <strong>og</strong><br />
var meget god til at brygge øl. Hjemmet var meget<br />
gæstfrit. I 1970 solgte Ellen <strong>og</strong> Anton til Kaj<br />
Andersen. Siden har der været skiftende ejere <strong>og</strong><br />
lejere. Siden 1975 har ejeren været Askov Stentoft.<br />
Jorden er gravet væk.<br />
Oddershedevej 17<br />
Udstykket fra Oddershedegård <strong>og</strong> ejet af Chr.<br />
Christensen siden 1940. Anna <strong>og</strong> Chr. Christensen<br />
havde seks børn: Ingrid, Eva, Kjeld, Grethe, Poul <strong>og</strong><br />
Karen. Anna var datter af købmand Christiansen fra<br />
Hillerslev, <strong>og</strong> Chresten kom fra Vinderup-egnen. Han<br />
kom til Thy som kontrolassistent, <strong>og</strong> han har været i<br />
mange bestyrelser <strong>og</strong> været revisor for mange<br />
foreninger. Landbruget blev drevet alsidigt, men med<br />
stor interesse for svineavl, <strong>og</strong> der er solgt gylter mange<br />
steder rundt i Thy.<br />
I 1965 døde Anna, <strong>og</strong> Chresten var ene med<br />
børnene i to år. Så giftede han sig med Agnete Bøjer<br />
fra Hillerslev, som havde de tre piger Else, Bodil <strong>og</strong><br />
Jonna. Sammen fik Agnete <strong>og</strong> Chresten datteren Anne<br />
Marie. Chresten <strong>og</strong> Anne Marie delte en meget stor<br />
interesse for heste. Han holdt utroligt meget af sine<br />
heste. Godt hjulpet af Agnete fik Chresten lov til at<br />
blive på det sted, som han holdt så meget af, sammen<br />
med sine heste <strong>og</strong> andre dyr <strong>og</strong> omgivet af hele sin<br />
familie indtil sin død i 1996. Agnete bor stadig på<br />
Oddershedevej 17. Jorden er lejet ud.<br />
Oddershedegårds <strong>og</strong> Oddershede Marks<br />
vandværk<br />
Sammen med udstykningen af Oddershedegård<br />
blev der gravet en fællesbrønd for syv ejendomme.<br />
Brønden blev gravet i 1931, <strong>og</strong> det kostede 500 kr. Der<br />
blev rejst en vindrose, som skulle trække vandet op i<br />
en vandbeholder. Den skulle ligge på det højeste<br />
punkt, så vandet selv kunne løbe ud til de syv brugere.<br />
Der skulle n<strong>og</strong>et blæst til, for brønden var 84 alen dyb.<br />
Det gik godt indtil 1953, da begyndte det at drille<br />
- pumpen var opslidt, <strong>og</strong> det blæste for lidt. Smeden<br />
var nede i brønden for at se til læderet, et meget<br />
uhyggeligt arbejde. Da de havde fået smeden hejst op<br />
fra brønden, skulle de om til Anders Baadsgaard <strong>og</strong><br />
have kaffe <strong>og</strong> rådslå med smeden om, hvad de skulle<br />
gøre. Mange ting blev drøftet, <strong>og</strong> de spurgte smeden<br />
om, hvad det ville koste med nyt elektrisk vandværk.<br />
Smeden Marius Christensen sagde et cirkabeløb. Så<br />
sagde Per Gregersen, hvis det ikke var værre, så syntes<br />
han, at de skulle have nyt vandværk. Det var de enige<br />
om alle sammen, så de<br />
besluttede at gå om <strong>og</strong> vælte møllen, mens de var enige.<br />
Få dage efter var de atter samlet hos Anders<br />
Baadsgaard, <strong>og</strong> smedemester Marius Christensen<br />
skulle komme med overslag <strong>og</strong> pris. Det viste sig så, at<br />
prisen slet ikke kunne holde. Per Gregersen blev<br />
meget sur <strong>og</strong> ville have møllen op at stå igen, men<br />
heldigvis havde møllen taget så meget skade, at det ville<br />
blive dyrere at få møllen lavet end at få elektrisk<br />
vandværk.<br />
Kanstrupvej<br />
Kanstrupvej 5<br />
Øster Kanstrup blev drevet af brødrene Jens <strong>og</strong><br />
Knud Jensen i mange år. De havde søsteren Bentine til<br />
husbestyrerinde. Hun var blevet enke <strong>og</strong> havde en lille<br />
dreng, Anker, som fik sin opvækst i Øster Kanstrup.<br />
Jens <strong>og</strong> Knud var meget gæstfrie, <strong>og</strong> de kunne godt<br />
lide at komme til marked i <strong>Thisted</strong>. Det kunne godt<br />
tage hele dagen <strong>og</strong> aftenen, for de kunne godt lide at<br />
feste, <strong>og</strong> penge havde de rigelige af. De gik heller ikke<br />
af vejen for at hjælpe andre, <strong>og</strong> det gjaldt både penge<br />
til foder, eller hvad det kunne være.<br />
Efter Jens' død drev Knud gården videre indtil<br />
1971, da han solgte gården til en broders søn, Anders<br />
Knudsen Jensen, som var v<strong>og</strong>nmand i Frøstrup. Knud<br />
Jensen blev boende hos Poula <strong>og</strong> Anders, hvor han fik<br />
en god pleje, <strong>og</strong> han nød, at der var kommet liv i huset<br />
igen. Anders <strong>og</strong> Poula solgte deres lokale kørsel til en<br />
chauffør, <strong>og</strong> så t<strong>og</strong> de deres store v<strong>og</strong>ne med til<br />
Kanstrup, hvor de drev v<strong>og</strong>nmandsforretning indtil<br />
1973, da de solgte v<strong>og</strong>nmandsforretningen til en datter<br />
<strong>og</strong> svigersøn, Tove <strong>og</strong> Verner Olesen. I 1982 solgte<br />
Poula <strong>og</strong> Anders Øster Kanstrup til en anden datter <strong>og</strong><br />
svigersøn, Elsebeth <strong>og</strong> Bjarne Thomsen, som har lavet<br />
ålefarm.<br />
Kanstrupvej 6<br />
Sdr. Kortegård ejes i 1997 af Gunhild <strong>og</strong> Hans<br />
Thing, der har haft gården siden 1972. Der har<br />
tidligere været mange ejere inden for en kortere<br />
årrække. Stinne <strong>og</strong> Chr. Godiksen havde gården <strong>og</strong><br />
solgte til Hou gartner, Chr. Poulsen <strong>og</strong> Poul Blach<br />
Poulsen. Derefter var ejerne Marie <strong>og</strong> Laurits Larsen<br />
(1952-57), Holger Kielsgård (1957-59) <strong>og</strong> Esther <strong>og</strong><br />
Chr. Godiksen (195972). Hans Thing kommer fra<br />
Thyholm, <strong>og</strong> Gunhild er fra Vendsyssel. De har tre<br />
børn: Kirsten, Niels <strong>og</strong> Birthe. Gunhild er<br />
sygeplejerske <strong>og</strong> arbejder på <strong>Thisted</strong> sygehus. Sdr.<br />
Kortegård drives som moderne svinebrug. Bakkerne<br />
syd for gården er gravet ud <strong>og</strong> solgt som grus <strong>og</strong><br />
reetableret til landbrugsjord.<br />
Kanstrupvej 8<br />
Nr. Kortegård ejes i 1997 af Marthinus Kortegård.<br />
Gården er en slægtsgård, der <strong>og</strong>så var ejet af<br />
Marthinus Kortegårds bedsteforældre, Marie <strong>og</strong><br />
Holger Kortegård, <strong>og</strong> derefter af hans forældre,<br />
Margrethe <strong>og</strong> Kjærgård Kortegård. Faderen døde i<br />
1996. Marthinus Kortegård har fem søskende:<br />
Holger, Ellen, Bodil, Else <strong>og</strong> Marie.
Han driver Nr. Kortegård som en kvæggård med<br />
hovedvægt på mælkeproduktion.<br />
Kanstrupvej 12<br />
<strong>Skovsted</strong> Maskinstation eller Kærblink, som<br />
ejendommen hedder, har en vidunderlig udsigt ud over<br />
kæret. Den ejes i 1997 af Birtha <strong>og</strong> Johannes Vandet<br />
Poulsen. De har overtaget ejendommen efter hans<br />
forældre, Ellen <strong>og</strong> Vandet Poulsen. I begyndelsen af<br />
1950 startede Vandet <strong>Skovsted</strong> Maskinstation, som har<br />
udviklet sig til en stor forretning. Inden den tid kørte<br />
han rundt med et tærskeværk fra møllebyggeren i<br />
Hillerslev. De kom langt omkring for at tærske i flere<br />
måneder - det kan der fortælles mange historier om!<br />
Ellen <strong>og</strong> Vandet havde sønnerne Jørgen, Johannes,<br />
Poul <strong>og</strong> Knud. De har alle fire kørt for maskinstationen.<br />
I dag er det Johannes <strong>og</strong> hans sønner, der driver<br />
maskinstationen.<br />
Kanstrupvej 16<br />
Vester Kanstrup ejes i 1997 af Anna <strong>og</strong> Svend<br />
Thorup. De købte gården i 1950 af Chr. Vandet, som<br />
flyttede til Hillerslev. Anna kommer fra Hillerslev,<br />
men Svend stammer fra Djursland. Svend Thorup var<br />
borgmester i <strong>Thisted</strong> Kommune i tre valgperioder fra<br />
1982-93. De har to børn: Lene <strong>og</strong> Steen. Lene er<br />
dyrlæge <strong>og</strong> bor i Hillerslev.<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark 1<br />
Klara <strong>og</strong> Svend Jensen købte gården i 1946. De<br />
havde 3 børn, Kaja, Leif <strong>og</strong> Jens. Gården blev solgt til<br />
Knud Hvelplund i 1997, <strong>og</strong> året efter flyttede de til<br />
<strong>Thisted</strong>.<br />
7 <strong>Skovsted</strong> Mark 2<br />
Karl Nørgaard, Nørgaardsminde. Karl var<br />
enkemand i mange år. Han var nok kendt for at køre<br />
langsomt i sin bil. Når han kørte rundt i <strong>Skovsted</strong>,<br />
kunne drengene cykle om ved ham, <strong>og</strong> det kunne han<br />
blive virkelig gal over. Ejendommen er solgt til Robert<br />
Kristensen, <strong>Skovsted</strong> Mark 5.<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark 4<br />
Kristian Madsbøll overt<strong>og</strong> ejendommen efter sine<br />
forældre. Kristian drev maskinstation i <strong>Skovsted</strong> i<br />
mange år. Mie <strong>og</strong> Kristian Madsbøll havde 3 børn:<br />
Inge, Søren <strong>og</strong> Peter. Siden de solgte ejendommen, har<br />
der været skiftende ejere. Jorden er udlejet til Svend<br />
Bonnerup, <strong>og</strong> i huset bor Benny <strong>og</strong> Laila Gregersen.<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark 5<br />
Robert Kristensen købte i 1958 gården af Lars<br />
Lynge, som flyttede til <strong>Skovsted</strong>vej 36 sammen med<br />
sin husbestyrerinde, Marna Poulsen.<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark 7<br />
Dorthea <strong>og</strong> Kr. Krag købte i 1954 "Døs gård" af<br />
Chr. Thomsen. De solgte i 1985 til Aksel Kielsgård <strong>og</strong><br />
flyttede til <strong>Thisted</strong>. Jorden blev stykket fra <strong>og</strong><br />
ejendommen overtaget af Børge Thomsen. Jonna <strong>og</strong><br />
Dennis Stüker flyttede ind i 1991.<br />
<strong>Skovsted</strong> Mark 9<br />
Karl Gregersen købte ejendommen af P. Mikkelsen<br />
Tonsgård i 1947. Karl havde siden 1933 boet på en<br />
lille ejendom, som han i 1947 solgte til Hans Madsbøll<br />
(<strong>Skovsted</strong> Mark 4), der et par år senere lod<br />
bygningerne nedrive. Karl Gregersen solgte i 1981 til<br />
Erik <strong>og</strong> Anna Holm. Ti år senere solgte de til Donald<br />
<strong>og</strong> Lise Kristensen.<br />
Grusgravning på Døs i slutningen af 30'erne.<br />
Fra venstre Niels Krag, Anton Krag, Henrik Larsen <strong>og</strong> Gustav Knudsen<br />
7
<strong>Skovsted</strong> Mark 11<br />
Ejendommen er blevet kaldt både "Døs mølle" <strong>og</strong><br />
"Døs hus". Møllen blev nedlagt, da der kom elektricitet.<br />
Herfra drev Niels Krag i mange år<br />
v<strong>og</strong>nmandsforretning med heste. Tidligere havde<br />
Andreas Eriksen ejet stedet. 11950 overt<strong>og</strong> Kr. Krag<br />
stedet efter sine forældre, Kirstine <strong>og</strong> Niels Krag.<br />
I 1954 solgte han til Carl Kr<strong>og</strong> Pedersen <strong>og</strong><br />
flyttede til <strong>Skovsted</strong> Mark 7. I dag er huset ejet af Hans<br />
Madsen.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 21<br />
Karl Jensen overt<strong>og</strong> ejendommen i 1955 efter sine<br />
forældre, der havde boet her i mange år. Efter hans død i<br />
1995 blev den købt af Svend Bonnerup.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 23<br />
Jenny <strong>og</strong> Aksel Stentoft overt<strong>og</strong> ejendommen efter<br />
Aksels bedstefar. Aksel begyndte udbygningen af<br />
ejendommen med en større svineproduktion. Jenny <strong>og</strong><br />
Aksel Stentoft havde 5 børn: Anders, Sonja, Lydia,<br />
Herdis <strong>og</strong> Askov. Efter at Askov <strong>og</strong> Vibeke har<br />
overtaget ejendommen i 1977, er svineproduktionen<br />
yderligere blevet udvidet.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 27<br />
Huset er bygget af Ellen<br />
<strong>og</strong> Knud Riis i 1965. Ellen<br />
solgte i 1982 huset til Jens<br />
Knudsen <strong>og</strong> Ulla Yde.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 29<br />
Omkring 1900 var huset<br />
ejet af Maren Kirstine Nielsen,<br />
der havde overtaget huset efter<br />
sin far. Hun giftede sig i 1902<br />
med Jens Vestergaard, der<br />
ejede huset indtil 1933, da det<br />
blev overtaget af Jens Peter<br />
Jensen (kaldet Hede). Allerede<br />
i 1934 blev huset solgt til<br />
Jørgen Jeppesen, der var en<br />
morbror til Karl Olesen. Efter<br />
hans død i 1941 blev Karl<br />
Olesen ejer af huset. Han gik<br />
rundt på gårdene <strong>og</strong> hjalp. Han<br />
havde en ko, som han hver dag<br />
trak ned på <strong>Skovsted</strong> eng for at<br />
græsse, <strong>og</strong> i middagspausen<br />
cyklede han ned for at flytte <strong>og</strong><br />
vande koen. Når han cyklede<br />
fra arbejde, gik turen om ad<br />
engen for at tage koen med<br />
hjem. Karl Olesen døde i 1984.<br />
Siden har huset været ubeboet.<br />
Det<br />
ejes af Eike <strong>og</strong> Nis Nielsen.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 31<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 30<br />
Lis <strong>og</strong> Åge Kortegaard drev ejendommen i mange<br />
år. De havde børnene Bodil <strong>og</strong> Ole. Kort tid efter at Åge<br />
blev enkemand, solgte han gården til Hanne <strong>og</strong> Svend<br />
Frühstüch, som havde drevet Bromølle i en del år. Svend<br />
Frühstüch solgte gården i 1984 <strong>og</strong> flyttede til Hurup.<br />
Svend Bonnerup overt<strong>og</strong> jorden, <strong>og</strong> siden 1985 har Poul<br />
Jensen drevet en tømrerforretning fra ejendommen.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 31<br />
Ejendommen blev i 1912 flyttet op til vejen af Ib<br />
Thomsen (Tonn), der flyttede fra<br />
Kjelstrupvej 33. Efter hans død i 1922<br />
arvede hans husholder Else huset. Hun<br />
giftede sig med Chr. Pedersen. Hendes<br />
søn, Jens Peter Henriksen, overt<strong>og</strong><br />
ejendommen efter Else <strong>og</strong> Chr.<br />
Pedersen. Jens Peter arbejdede på<br />
<strong>Skovsted</strong> Cementstøberi - omtales<br />
andetsteds i hæftet. Efter hans død i<br />
1984 blev huset købt af Eike <strong>og</strong> Nis<br />
Nielsen.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 32 (Bakkegård)<br />
Magnus Magnussen overt<strong>og</strong><br />
gården i 1912. Dorthea <strong>og</strong> Peter<br />
Bonnerup drev fra 1933 Bakkegaard.<br />
Peter var én af de første i <strong>Skovsted</strong>,<br />
som fik traktor. En lille Massey Harris<br />
Pony. Jeg kan huske, at jeg skulle<br />
følges med Svend hjem fra skole <strong>og</strong><br />
bese den nye traktor. Det var en<br />
sensation i <strong>Skovsted</strong>, <strong>og</strong> dette nye<br />
hjælpemiddel blev mødt med<br />
fordomme. Min mor gav mig en masse<br />
formaninger, inden jeg dr<strong>og</strong> af sted.<br />
Bl.a. at sådan et apparat skulle man<br />
ikke komme for tæt på. Den kunne jo<br />
køre os over! ! Det var et skønt sted at<br />
komme, for her var der altid mange at<br />
lege med, <strong>og</strong> gæstfriheden var stor.
Hjemmet talte syv børn: Dagny, Jenny, Aksel, Anna,<br />
Svend, Benthe <strong>og</strong> Rosa. Peter solgte gården til Svend i<br />
1966.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 33<br />
Huset blev bygget i 1909 af Marie <strong>og</strong> Bertel<br />
Koldkjær med en lejlighed mod vest til Maries søster,<br />
Maren Nielsen (Balle), der kun havde en arm. I 1924<br />
solgte de huset til Chr. Larsen Sunesen (Kræn Lausen)<br />
med den klausul, at de kunne blive boende. Bertel døde i<br />
1928, <strong>og</strong> efter Marens død i 1933 flyttede Marie til<br />
Nors. Huset var herefter lejet ud, bl.a. til Niels<br />
Gravesen, før Kræn Lausen i 1937 solgte til sin bror,<br />
Chr. J. Sunesen. Han døde i 1956, men hans kone Anne<br />
Katrine (Trine) blev boende indtil sin død i 1962.<br />
Herefter blev huset overtaget af Martin Roesen, der i<br />
1971 solgte til Thomas Erik Thomsen. Siden 1976 har<br />
huset været ejet af Karen Marie Povlsen <strong>og</strong> Svend<br />
Sørensen. Mange har i tidens løb siddet til leje i den<br />
vestlige ende af huset ("Trines Ende").<br />
Anton kunne være meget slagfærdig. Sønnerne<br />
overt<strong>og</strong> gården i 1957, men efter Jacobs død i 1962<br />
har Ingvard Bach alene været ejer af gården.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 39<br />
Ejendommen blev tidligere kaldt "Ballekr<strong>og</strong>".<br />
Kristen Kristensen købte den i 1908 <strong>og</strong> boede her indtil<br />
sin død i 1953. Han var gift med Ingeborg. De havde<br />
fem børn, <strong>og</strong> Konrad, Stinne <strong>og</strong> Tage blev boende efter<br />
forældrenes død. Tage er meget politisk interesseret, <strong>og</strong><br />
er en meget kendt person i omegnen. Se artiklen om<br />
ham her i hæftet.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 40<br />
I 1927 flyttede Alfred Petersen ind i huset, der i<br />
1946 blev købt af Niels Skårup. I 1975 solgte han til<br />
Niels Poulsen, men blev boende i huset indtil 1978.<br />
Siden 1978 har Niels Poulsen <strong>og</strong> Marianne Jensen boet<br />
i huset.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 34<br />
Carl <strong>og</strong> Ane Marie Nielsen byggede huset i 1967.<br />
Da Ane Maries far døde i 1975, flyttede Carl <strong>og</strong> Ane<br />
Marie til <strong>Skovsted</strong>vej 37, mens Mette flyttede ind i huset<br />
sammen med sin mor. Anette <strong>og</strong> Kent Pedersen købte<br />
huset i 1982. I 1991 solgte de til John Larsen, der nu bor<br />
i huset.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 36<br />
Fra <strong>Skovsted</strong>vej 36 drev Stinne <strong>og</strong> Alfred Petersen<br />
tømrerforretning i mange år. Han byggede huset i 1946.<br />
I 1958/59 solgte Alfred huset til Lars Lynge, <strong>Skovsted</strong><br />
Mark, <strong>og</strong> byggede nyt hus over for købmanden. Stinne<br />
<strong>og</strong> Alfred Pedersen havde 4 børn: Anna, Ellen, Edith <strong>og</strong><br />
Kristian. Husflidsskolen fra 1932 hører med til huset.<br />
Lars Lynges husbestyrerinde, Marna Poulsen, blev<br />
boende i huset indtil sin død i 1989. Svend Aage Nielsen<br />
<strong>og</strong> Heidi Kær boede herefter i huset, indtil de solgte til<br />
Hans Godiksen i slutningen af 1992.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 37<br />
Ane Marie <strong>og</strong> Carl Nielsen overt<strong>og</strong> huset i 1975<br />
efter Mette <strong>og</strong> Harald Nielsen, som overt<strong>og</strong> huset efter<br />
"Gammel Anne Mari"'. "Gammel Anne Mari"' gjorde<br />
rent i skolen <strong>og</strong> hjalp til i forsamlingshuset, når der var<br />
fest. Op til jul hjalp hun mange steder med at slagte<br />
fjerkræ. Carl <strong>og</strong> Harald drev v<strong>og</strong>nmandsforretning fra<br />
stedet i mange år. Inden Harald startede med lastbilen i<br />
1961, arbejdede han på kalkværket. Harald <strong>og</strong> Carl har<br />
kørt utallige læs kalk fra Hillerslev Kalkværk til Synopal<br />
i <strong>Thisted</strong>.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 38 (Laurasminde)<br />
Da Anton Bach købte gården i 1913, lå den lidt<br />
længere mod vest (der er endnu spor efter brønden).<br />
1915-17 blev gården flyttet til sin nuværende<br />
placering. Laura <strong>og</strong> Anton Bach drev Laurasminde i<br />
mange år med hjælp af to sønner, Ingvard <strong>og</strong> Jacob.<br />
Magnus Harring, 1984<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 42<br />
Mille <strong>og</strong> Magnus Harring købte ejendommen af<br />
Otto Poulsen i 1947. Det nuværende hus er opført i<br />
1952. Murerarbejdet blev udført af sønnen Svend<br />
Harring, der har overtaget ejendommen efter Magnus<br />
Harrings død i 1987. Jorden blev solgt til Ejner<br />
Ringgaard i 1962. Svend Harring drev murerforretning<br />
fra stedet, <strong>og</strong> broderen Børge Harring drev v<strong>og</strong>nmands-
forretning fra stedet i 960'erne.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 44<br />
Ejendommen ejes af Lone <strong>og</strong> Henrik Ringgaard.<br />
Valborg <strong>og</strong> Ejner Ringgaard overt<strong>og</strong> ejendommen i 1946<br />
efter Rita <strong>og</strong> Martin Kr<strong>og</strong>, der havde boet der i ca. 15 år.<br />
Ejner drev et alsidigt landbrug <strong>og</strong> holdt meget af de små,<br />
gule heste. De sidste år, han levede, havde han opbygget<br />
en smågriseproduktion. I 1985 blev der rejst en<br />
vindmølle syd for gården. I 1987 blev Valborg enke,<br />
hvorefter Henrik overt<strong>og</strong> ejendommen.<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 46<br />
Gården er bygget i 1913. Ketty <strong>og</strong> Henning<br />
Sørensen købte ejendommen af Gudrun <strong>og</strong> Kjærgaard<br />
Sunesen i 1990. Det var Kjærgaards hjem, som de<br />
overt<strong>og</strong> i 1938. Gudrun <strong>og</strong> Kjærgaard havde 2 sønner,<br />
Verner <strong>og</strong> Vagn. Verner er bankmand <strong>og</strong> Vagn er ansat<br />
hos Østjydsk Kvægavlsforening. Kjærgaard<br />
interesserede sig meget for kvægavl. Han har handlet<br />
mange avlsdyr gennem SDM. Kjærgaard var meget<br />
selskabelig <strong>og</strong> kunne fortælle mange eventyrlige<br />
historier.<br />
I 1996 solgte Kresten Plougmann huset til<br />
Tina Damsgaard.<br />
Kjelstrupvej 30<br />
Huset blev bygget i 1906 af Kr. Kr<strong>og</strong>, der solgte i<br />
1914. Derefter var der flere ejere, indtil huset i 1919 blev<br />
solgt til Inger <strong>og</strong> Jørgen Peter Jacobsen. Efter Ingers død<br />
i 1986 blev huset overtaget af den nuværende ejer, Leo<br />
Kaarfast. Se i øvrigt artiklen om <strong>Skovsted</strong> købmand.<br />
Kjelstrupvej 33<br />
På en gammel tegning af gården er stuehuset<br />
forsynet med årstallet 1868. Gården var i mange år ejet<br />
af Hanne <strong>og</strong> Ib Tonn, der i 1912 solgte til Niels Skårup.<br />
Han solgte gården i 1946 til Ragna <strong>og</strong> Aksel<br />
Søndergaard, som drev et alsidigt landbrug. De havde en<br />
søn, Flemming. Aksel Søndergaard solgte gården i 1978<br />
til Christa <strong>og</strong> Jens Iversen. Jorden blev i 1997 solgt til<br />
Knud Hvelplund.<br />
Kjelstrupvej<br />
Kjelstrupvej 22<br />
Huset blev bygget omkring 1902 af Otto Nielsen,<br />
der var udlært maler i Hundborg. Han gav 100 kr. for<br />
byggegrunden! Ottos far stammede fra gården<br />
Sejerskilde i Sydthy, så hans sønner fik navnet med ved<br />
dåben. Sønnen Emil Sejerskilde Nielsen startede med<br />
grusgravning i slutningen af 30'erne (graven lå ved<br />
Oddershedevej 1). Emil <strong>og</strong> Karla blev gift i 1948 <strong>og</strong><br />
overt<strong>og</strong> ejendommen samme år, <strong>og</strong> Otto <strong>og</strong> Maren<br />
flyttede året efter til Kjelstrupvej 59. Der er fem børn i<br />
ægteskabet: Linda (48), Agner (51), Emma (55), Anette<br />
<strong>og</strong> Herdis (60). Efter Emils død i 1976 blev Karla<br />
boende indtil 1978, da hun solgte til Eva <strong>og</strong> Finn<br />
Akselsen. De flyttede i 1997 til <strong>Thisted</strong>, hvorefter huset<br />
blev lejet ud.<br />
Kjelstrupvej 24<br />
Da Dalgaard måtte afhændes i 1934, skulle<br />
husbestyrerinden Maren Frost <strong>og</strong> hendes datter flytte.<br />
Hun byggede Kjelstrupvej 24, hvor hun indrettede en<br />
lille trikotageforretning. Senere har huset været ejet af<br />
Laurits Sørensen <strong>og</strong> Frederik Jensen, der havde ejet<br />
Jensbygård. Knud Erik <strong>og</strong> Margrethe Christensen købte<br />
i 1969 huset af Svend Sørensen.<br />
Kjelstrupvej 26<br />
Dorthea <strong>og</strong> Martinus Kollerup købte i 1959 huset<br />
af Chr. Jørgensen, der havde overtaget huset omkring<br />
1930 efter Anne Vestergård, der vist nok var en faster<br />
til Herman Vestergård. Martinus døde i 1974, <strong>og</strong> året<br />
efter solgte Dorthea huset <strong>og</strong> flyttede til <strong>Skovsted</strong>vej<br />
34.<br />
Hegnsgaard omkring 1920'erne<br />
Kjelstrupvej 35 (Hegnsgård)<br />
Hegnsgård ejes af Herdis <strong>og</strong> Svend Åge Petersen.<br />
Gården blev i 1932 overtaget af Svend Åges forældre,<br />
Martha <strong>og</strong> Jens Peter Petersen. De solgte gården til<br />
Herdis <strong>og</strong> Svend Åge i 1962 <strong>og</strong> flyttede til Kjelstrupvej<br />
45. Svend Åge har bygget gården helt om siden<br />
overtagelsen. Stuehuset blev d<strong>og</strong> bygget allerede i 1951.<br />
Kjelstrupvej 37 (Dalgård)<br />
Benthe <strong>og</strong> Knud Hvelplund har overtaget gården<br />
efter Knuds forældre, Mary <strong>og</strong> Kristian Hvelplund, den<br />
31/12 1977. Af økonomisk nødvendighed blev gården i<br />
1934 solgt til Aksel Andersen i Sennels, der drev to<br />
gårde, indtil Kr. Hvelplund i 1936 overt<strong>og</strong> Dalgård.<br />
Gården lå oprindelig tættere på vejkrydset.<br />
Driftsbygningerne blev flyttet til den nuværende<br />
placering i 1913, mens stuehuset først blev flyttet i 1920.<br />
I 1950 blev der bygget nyt stuehus, <strong>og</strong> i slutningen af<br />
1995 blev der opført en stor vindmølle på ejendommen.<br />
15 11
Kjelstrupvej 49<br />
Anders Poulsens hus blev købt af Ellen <strong>og</strong><br />
Kristian Tousig i postuniform sammen med<br />
J.P. Jacobsen i 50'erne<br />
Kjelstrupvej 39<br />
Karoline <strong>og</strong> Kristian Tousig boede i mange år på<br />
ejendommen, der havde ca. 9 tdr. sæde Kristian var<br />
postbud i <strong>Skovsted</strong> i mange år ved siden af landbruget.<br />
De havde en søn, Jens, som flyttede til Nykøbing.<br />
Tousig solgte huset i 1974 til Kr. Hvelplund, men han<br />
blev boende i huset indtil sin død året efter. Siden har<br />
huset været lejet ud.<br />
Kjelstrupvej 41<br />
Huset blev bygget af Knud Hvelplund i 1975. Efter<br />
at have overtaget sin fødegård, Dalgård, blev Knud <strong>og</strong><br />
Bente boende i n<strong>og</strong>le år. I 1982 byttede de beboelse med<br />
Kr. <strong>og</strong> Mary Hvelplund. Mary døde året efter, men Kr.<br />
Hvelplund blev boende indtil ret kort tid før sin død i<br />
1995. Huset blev solgt samme år til Hans Chr. <strong>og</strong> Jytte<br />
Rosenlund Nielsen. I 1997 blev huset overtaget af Hanne<br />
Jeppesen <strong>og</strong> Kenneth Petersen.<br />
Kjelstrupvej 43<br />
<strong>Skovsted</strong> forsamlingshus blev forsikret første gang<br />
i 1908. N<strong>og</strong>le år senere blev den lille sal mod nord<br />
bygget til. ca. 1930.<br />
Kjelstrupvej 45<br />
Martha <strong>og</strong> Jens Peter Petersen byggede huset, da de<br />
flyttede fra Hegnsgård i 1962. Efter Marthas død i 1996<br />
blev huset solgt til Søren K. Andersen.<br />
Kjelstrupvej 47<br />
Selv om der er sat nye mursten omkring skolen, så<br />
er den i sin grundplan den samme skole, som blev opført<br />
i 1879. Dengang erstattede den en tidligere skole. Da<br />
skolen blev bygget, var J. Skaarup lærer (fra 1877 til<br />
1898). Senere har der boet følgende lærere i skolen: N.<br />
K. Dam (1898-1900) - C. Tange (1900-1903) - J. P.<br />
Mortensen (1903-06) - J. P. Hansen (1907-08) - J.<br />
Blaaberg (1908-12) - Hartvig Gellert (1912-56) - Alfred<br />
Sørensen (1956-60). Efter skolens nedlæggelse i 1960<br />
blev Erna <strong>og</strong> Alfred Sørensen boende i skolen. I 1976<br />
solgte Erna Sørensen til Alfred Ulrichsen, der<br />
renoverede bygningen. I 1978 blev skolen købt af Rita<br />
<strong>og</strong> Jens Chr. Jeppesen.<br />
Lærer Gellert med skolebørn i 1927<br />
Pedersen i 1952. Valdemar var gravemester på<br />
Hillerslev Kalkværk. Til ejendommen var lidt jord, to<br />
køer <strong>og</strong> to søer, som Ellen passede. De havde fire piger:<br />
Ingrid, Eva, Alice, <strong>og</strong> Conny. I dag bor Søren Lynge <strong>og</strong><br />
Connie Pedersen i huset.<br />
Kjelstrupvej 51<br />
Martin Poulsen udlejede i 1949 et stykke jord ned<br />
mod Kjelstrupvej til <strong>Thisted</strong> Mørtelværk. Huset blev<br />
købt af Rosa <strong>og</strong> Thomas Hansen i 1952. Thomas<br />
arbejdede i Østre Kanstrup grusgrav. Rosa passede<br />
landbruget. De solgte ejendommen til Lis <strong>og</strong> Kaj Jensen<br />
i 1958 <strong>og</strong> flyttede til Boddum. Efter Lis <strong>og</strong> Kaj Jensen<br />
har der været skiftende ejere, bl.a. Stig <strong>og</strong> Anette<br />
Hansen, der i 1986 solgte til Laila <strong>og</strong> Jørn Thomsen.<br />
Mary-Anne <strong>og</strong> Knud E. Brixen har senere boet i huset,<br />
som nu ejes af Dorthe <strong>og</strong> Niels K. Sørensen.<br />
Kjelstrupvej 53<br />
Marie <strong>og</strong> Anders Jensby's hus blev købt af Else <strong>og</strong><br />
Møller Kristensen i 1950. Møller var daglejer på<br />
gårdene i omegnen. De havde en ko <strong>og</strong> et par grise.<br />
Huset blev i 1988 købt af Kr. Lynge, der siden 1996 har<br />
lejet det ud.<br />
Kjelstrupvej 55<br />
Murer Knud Nielsen (Knudsen) ejede huset i<br />
mange år. Omkring 1919 fornyede han en stor del af<br />
bygningen. Han var født i <strong>Thisted</strong> i 1864 <strong>og</strong> gift med<br />
Kristiane. De havde ni børn: Kathrine, Kristian, Gustav,<br />
Valdemar, Harald, Alma, Agnes, Niels <strong>og</strong> Jens.<br />
Barndomshjemmet blev i 1940 overtaget af Harald<br />
Knudsen, der seks år senere blev gift med Inga. I de<br />
sidste 35 år af sit liv boede Kristian Knudsen i huset<br />
(død 1984). Harald <strong>og</strong> Kristian arbejdede i Emil<br />
Sejerskildes grusgrav. De sidste år arbejdede Kristian<br />
hos Christian Christoffersen, <strong>Skovsted</strong> Mørtelværk.<br />
Harald døde i 1979, <strong>og</strong> Inga bor nu alene i huset. Inga <strong>og</strong><br />
Harald har 3 børn: Teddy, Birthe <strong>og</strong> Irma.<br />
11
Kjelstrupvej 57<br />
Herfra drev Jens Nørgaard Pedersen <strong>og</strong> søsteren<br />
Marie i mange år landbrug. De havde en meget fin<br />
Jersey-besætning. Det var deres barndomshjem. Marie<br />
var født i 1901 i et hus nord for cementstøberiet, <strong>og</strong> hun<br />
kunne lige akkurat huske, at huset blev kørt på v<strong>og</strong>ne til<br />
Kjelstrupvej 57. Maries far kom som ung til Momtoft,<br />
hvor han traf sin kone. Han kom fra Fyn, <strong>og</strong> derfor har<br />
navnet "Fynbo" altid klæbet til familien. Efter moderens<br />
død i 1943 vendte Marie hjem for at holde hus. Faderen<br />
døde tre år senere. Jens døde i 1981, <strong>og</strong> Marie solgte<br />
ejendommen sidst i 80'erne til Askov Stentoft, men hun<br />
blev boende indtil 1993, da hun kom på plejehjemmet i<br />
Østerild.<br />
Kjelstrupvej 59 (Hi)<br />
Huset blev bygget i 1949 af maler Otto Nielsen<br />
(1876-1954), der flyttede fra Kjelstrupvej 22. Han kone<br />
Maren blev boende i huset efter hans død, men hun<br />
nåede at komme på alderdomshjem i Østerild, inden hun<br />
døde i 1968, <strong>og</strong> Maren Malers hus blev solgt til Jens<br />
Jensen (Jens Slagter). I 1997 solgte Ania Petersen huset<br />
til Lene <strong>og</strong> Ulf Amby.<br />
Kjelstrupvej 59 A<br />
<strong>Skovsted</strong>s nyeste hus blev bygget i 1980 af Kirsten<br />
<strong>og</strong> Agner Sejerskilde.<br />
Købmandens <strong>og</strong> skrædderens hus ca. 1920<br />
1975 blev huset overtaget af hans barnebarn, Hanne<br />
Friis Johansen. Se i øvrigt Emma Nielsens omtale af sin<br />
far.<br />
Kjelstrupvej 65<br />
Huset blev i 1959 bygget af Stinne <strong>og</strong> Alfred<br />
Petersen, som drev tømrervirksomhed. Alfred flyttede<br />
på plejehjem i 1981 <strong>og</strong> solgte huset til Torben Eriksen<br />
<strong>og</strong> Sylvia Jensen.<br />
Kjelstrupvej 69<br />
Huset blev bygget i 1937 af Marie <strong>og</strong> Viggo<br />
Pedersen, der drev <strong>Skovsted</strong> - <strong>Thisted</strong> Rutebilforretning.<br />
Omkring 1980 blev huset overtaget af Carl Christensen.<br />
Nu anvendes huset til klublokaler.<br />
Kjelstrupvej 71<br />
Huset er bygget af Anna <strong>og</strong> Christian Christoffersen<br />
i 1961, da de havde solgt v<strong>og</strong>nmandsforretningen til<br />
Emma <strong>og</strong> Ejvind Christoffersen. Herefter startede de<br />
<strong>Skovsted</strong> Mørtelværk <strong>og</strong> Oddershedegaards grusgrav.<br />
Anna Christoffersen bor alene i huset nu efter "Stoffers"<br />
død i 1990.<br />
Kjelstrupvej 61 i 1958<br />
Kjelstrupvej 61<br />
Huset er bygget i 1930 af tømrer Jørgen Dalgaard.<br />
Han flyttede omkring 1940 til Bromøllevej 11, <strong>og</strong> huset<br />
blev overtaget af Christiane <strong>og</strong> Jens Rotbøll. Et stykke<br />
tid efter Jens Rotbølls død købte Ruth <strong>og</strong> Osvald Rotbøll<br />
huset i 1958 af Christiane, der var en moster til Osvald.<br />
Hun blev boende i en lejlighed ovenpå. Ruth <strong>og</strong> Osvald<br />
byggede straks nyt værksted, <strong>og</strong> de byggede stuehuset<br />
om i 197 1 Fem år senere blev der yderligere bygget til.<br />
Fra stedet har Osvald <strong>og</strong> Ruth drevet tømrerforretning i<br />
en del år.<br />
Kjelstrupvej 63<br />
Skrædder A. M. Nielsen købte huset af to sypiger i<br />
1910. Han blev boende i huset, indtil han var 90 år. I<br />
Kjelstrupvej 73<br />
Bygget af cementstøber Viggo Pedersen, da han<br />
afhændede cementstøberiet til N.C. Andersen, <strong>Thisted</strong> i<br />
1963-64. Omkring 1978 kom han på plejehjem, hvor<br />
han døde i julen 1982. Huset blev solgt til Flemming<br />
Foldager. I 80'erne var det ejet af Birgit <strong>og</strong> John<br />
Hyldgård. Den 1. januar 1998 blev huset overtaget af<br />
Maren <strong>og</strong> Bjarne Langballe, der købte af Mads<br />
Thomsen.<br />
Kjelstrupvej 63<br />
15<br />
13
Bromøllevej<br />
Bromøllevej 1 (<strong>Skovsted</strong>lund)<br />
Ejes af Michael Dalgaard <strong>og</strong> Lone Skinnerup.<br />
Læs om gårdens historie i artiklen om <strong>Skovsted</strong>lund.<br />
Bromøllevej 2<br />
Bygget af Jørgen Dalgaard til en datter <strong>og</strong><br />
svigersøn (Lars Gregersen), der drev<br />
v<strong>og</strong>nmandsforretning. Siden var huset ejet af Kaj<br />
Jensen. I 1966 solgte Rita <strong>og</strong> Tage Hansen huset til<br />
Ingrid <strong>og</strong> Peder Henriksen.<br />
Bromøllevej 4<br />
Ålbak er bygget i 1961 af Anna <strong>og</strong> Aage<br />
Jacobsen i Jørgen P. Jacobsens frugthave.<br />
Bromøllevej 5 (Jensens Minde)<br />
Som omtalt andetsteds har der været høkerbutik.<br />
Elsigne <strong>og</strong> Chr. Jensen købte ejendommen i 1933. I<br />
1965 solgte de til deres datter <strong>og</strong> svigersøn, Olga <strong>og</strong><br />
Harald Skaarup. Efter Haralds død i 1986 har Olga<br />
boet alene i huset. Hun oplyser, at huset er fra 1885.<br />
Bromøllevej 6<br />
Inger Marie Breum <strong>og</strong> Karl Emil Mose<br />
Christensen har boet i det gamle cementstøberi siden<br />
1983. Viggo Pedersen startede cementstøberiet<br />
omkring 1927 <strong>og</strong> byggede stuehuset et par år senere.<br />
Da Viggo Pedersen ejede <strong>Skovsted</strong> Cementstøberi,<br />
kunne den om sommeren beskæftige en del<br />
arbejdsmænd fra <strong>Skovsted</strong>.<br />
Hillerslev kalkværk, hvor han var til sin død i 1960.<br />
Henning <strong>og</strong> Kristian bor nu hjemme hos Maren.<br />
Bromøllevej 8<br />
Huset er bygget af Karen <strong>og</strong> Christian<br />
Christoffersen i 1952. De drev v<strong>og</strong>nmandsforretning fra<br />
stedet. Der var 2 sønner, Ejvind <strong>og</strong> Arne, <strong>og</strong> Ejvind<br />
overt<strong>og</strong> v<strong>og</strong>nmandsforretningen. Emma <strong>og</strong> Ejvind<br />
Christoffersen flyttede ind i 1961.<br />
Bromøllevej 9<br />
Jan Nielsen ejer huset. Tidligere var den ejet af<br />
Emmy <strong>og</strong> Ejner Nørgaard Pedersen (kaldet Fynbo).<br />
Ejner arbejdede på cementstøberiet i <strong>Skovsted</strong>. De<br />
havde pigerne Mona, Ellen <strong>og</strong> Margit.<br />
Bromøllevej 10<br />
Elna <strong>og</strong> Marius Christensen drev <strong>Skovsted</strong> smedje,<br />
indtil Marius døde i 1973. Marius var en særdeles dygtig<br />
håndværker. Han har fremstillet en del landbrugsv<strong>og</strong>ne,<br />
da det blev moderne med gummihjul, <strong>og</strong> alle landmænd<br />
skulle have gummiv<strong>og</strong>ne. Der var 4 børn: Knud Jørgen,<br />
Birthe, Mads <strong>og</strong> Preben. Knud Jørgen har drevet<br />
smedjen siden 1973. Han er gift med Hanne, <strong>og</strong> der er to<br />
børn i ægteskabet.<br />
Bromøllevej 11<br />
Jørgen Dahlgaards hus blev i 1963 solgt til Marie<br />
<strong>og</strong> Ferdinand, som kom fra Hjardemål Klit. Anna<br />
Christoffersen er deres datter. Ferdinand havde et<br />
mindre fårehold, som han holdt meget af. Ferdinand<br />
døde i 1976. Huset ejes nu af Holger Møller, der lejer<br />
det ud.<br />
Bromøllevej I S (Bromølle)<br />
Karen Margrethe <strong>og</strong> Gert Agesen ejer Bromølle.<br />
Familien Agesen overt<strong>og</strong> Bromølle i 1973 med Gert<br />
Agesen som eneejer siden 1975. Udbygningerne<br />
nedbrændte i 1974. Omtalt andetsteds i hæftet.<br />
Aalborgvej<br />
Ejnar Jensen som barn ved Bromøllevej 7<br />
Bromøllevej 7<br />
Ejner Jensen overt<strong>og</strong> sit barndomshjem i 1932 <strong>og</strong><br />
blev året efter gift med Maren. De har 7 børn: Rita,<br />
Karen, Inga, Henning, Flemming, Kristian <strong>og</strong> Hanne.<br />
Ejner Jensen arbejdede ved Kjelstrup smed <strong>og</strong> senere på<br />
Aalborgvej 147<br />
I matriklen fra 1844 lå gården på skellet mellem<br />
<strong>Skovsted</strong>vej 31 <strong>og</strong> 33, men længere nede mod engen.<br />
Det er ikke undersøgt, hvornår den er flyttet ud. Ved<br />
folketællingen i 1860 ejede Peder Koldkjær Thomasen<br />
gården, der blev overtaget af hans søn Bertel Koldkjær.<br />
Omkring 1909 byggede Bertel Koldkjær <strong>Skovsted</strong>vej 33<br />
som aftægtsbolig <strong>og</strong> solgte gården til Rasmus Bach. I<br />
1913 flyttede Rasmus Bach over på den anden side af<br />
vejen. Senere var den bl.a. ejet af købmand Dige i<br />
<strong>Thisted</strong> <strong>og</strong> Henry Østergård. Mathilde <strong>og</strong> Aage Jensen<br />
købte gården i 1960 af Trier Holst, der havde overtaget<br />
den i 40'erne efter Agnete <strong>og</strong> Thorning Riis. Aage <strong>og</strong><br />
Thilde har drevet den som kvæggård. I midten af<br />
13
70'erne byggede de nyt stuehus. De har 4 børn: Bjarne,<br />
Arne, Poul <strong>og</strong> Bente.<br />
Aalborgvej 122 (Søndergaard)<br />
Gården blev opført i 1910 af Chr. Sunesen. Han<br />
byggede nyt stuehus, men genanvendte materialerne<br />
fra avlsbygningerne fra sin gamle gård, som han havde<br />
overtaget efter faderen i 1899. Den lå nord for<br />
<strong>Skovsted</strong>vej ved vejen ned til Tage Kristensen.<br />
Årsagen til flytningen var, at stalden sank ned over<br />
kreaturerne på grund af sneens tryk. For at få laden<br />
transporteret var det nødvendigt at hæve telefontrådene.<br />
Efter tre år udstykkede Sunesen en del af jorden <strong>og</strong><br />
byggede <strong>Skovsted</strong>vej 46. Søndergård blev overtaget af<br />
M<strong>og</strong>ens Andersen <strong>og</strong> derefter af Rasmus Bach <strong>og</strong><br />
hustru, der flyttede fra Aalborgvej 147. I 1947 blev<br />
gården overtaget af Jørgen Christensen, der i 1954<br />
solgte til Karen <strong>og</strong> Holger Kr<strong>og</strong>. De flyttede i 1966 til<br />
Gl. Ullerupgaard <strong>og</strong> solgte Søndergaard til Inga <strong>og</strong><br />
Niels Jensen. De moderniserede stuehuset i 1977.<br />
Aalborgvej 124 (Overballegaard)<br />
Gården er bygget af Kr. Kr<strong>og</strong> i 1914. Senere<br />
ejere har været Anders Pedersen, Alfred Jensen <strong>og</strong><br />
Niels Bundgård. Sidstnævnte solgte i 1947 til Rigmor<br />
<strong>og</strong> Jens Møller Nielsen, der drev gården som et<br />
alsidigt landbrug. De havde 4 piger: Marie, Else,<br />
Ingrid <strong>og</strong> Karen. Jorden blev stykket fra i 1996, <strong>og</strong><br />
bygningerne solgt til Gitte Hynneke <strong>og</strong> Mads<br />
Waidtløw.<br />
Aalborgvej 126 (Østergaard)<br />
Stuehuset er forsynet med årstallet 1876, det år<br />
blev gården udstykket fra <strong>Skovsted</strong>lund. Anna <strong>og</strong><br />
Alfred Thomsen købte gården i 1942 af Simon<br />
Sørensen, der havde overtaget gården efter Jørgen<br />
Dalgaard, som i 1930 byggede Kjelstrupvej 61. Alfred<br />
<strong>og</strong> Anna har drevet gården som et alsidigt landbrug. De<br />
havde 3 børn: Ejvind, Thomas Erik <strong>og</strong> Karin.<br />
Udbygningerne blev revet ned efter stormen i 1981, <strong>og</strong><br />
jorden blev solgt til Knud Hvelplund i 1995. Alfred<br />
Thomsen døde i 1997, <strong>og</strong> året efter blev gården solgt,<br />
<strong>og</strong> Anna flyttede til Østerild.<br />
Olga Skaarups hus,<br />
Bromøllevej 5<br />
15
<strong>Skovsted</strong> skrædder<br />
af Svend Sørensen<br />
<strong>Skovsted</strong> skrædder A. M. Nielsen skrev på sine<br />
ældre dage til Nationalmuseet om sin hjemegns skikke.<br />
Beretningen om et bryllup i Brund i 1883 er gengivet i<br />
Historisk Årb<strong>og</strong> for Thy <strong>og</strong> Vester Hanherred årgang<br />
1994. Vi bringer her indledningen fra denne artikel, hvor<br />
der gives en levnedsbeskrivelse af skrædderen.<br />
Dygtig håndværker, naturmenneske, begavet <strong>og</strong> lidt<br />
af en original. Det er n<strong>og</strong>le af de betegnelser, man støder<br />
på i omtalen af <strong>Skovsted</strong> skrædder. Han blev født d. 12.<br />
maj 1877, <strong>og</strong> selv om han blev døbt Anton Marius<br />
Nielsen, underskrev skrædderen sig som A. M. Nielsen.<br />
Hans fødehjem var Jensbygård på Kanstrupvej mellem<br />
Hillerslev <strong>og</strong> <strong>Skovsted</strong>. Hans mor, Anne Margrete<br />
Thomsen, var ugift <strong>og</strong> datter på gården. Som far blev<br />
udlagt Niels Bak fra Kjelstrup. Moderen døde imidlertid<br />
kort efter, at Anton var blevet seks år gammel. Han<br />
voksede op hos bedsteforældrene, der imidlertid <strong>og</strong>så<br />
døde, mens han endnu var barn. Gården blev overtaget<br />
af moderens bror, <strong>og</strong> afslutningen på Antons barndom<br />
blev ikke altid lige problemløs.<br />
Efter konfirmationen kom Anton M. Nielsen i lære<br />
hos skrædder Ejsing, der gik fra gård til gård med sin<br />
symaskine. En arv på 200 kr. blev betalt til Ejsing for at<br />
tage drengen i lære. Når han var udlært, skulle han have<br />
pengene tilbage. Så vidt kom det bare ikke. Anton følte<br />
sig ikke godt behandlet <strong>og</strong> mente, han lærte for lidt, så<br />
han løb af pladsen efter et par års forløb <strong>og</strong> blev<br />
forbundter i <strong>Thisted</strong>s førende skrædderi, N. J. Thykier,<br />
der blev drevet sammen med en manufakturhandel over<br />
for hotel Royal. Der kunne de sy! En håndsyet habit af<br />
bedste materiale kostede hele 50 kr. - Det var til at få<br />
kuldegysninger af, fortalte Anton senere.<br />
I Amerika<br />
Da Anton havde lavet en diplomatfrakke som<br />
svendestykke, fortsatte han som svend et par år hos sin<br />
læremester. Derefter sagde han farvel <strong>og</strong> tak til <strong>Thisted</strong>.<br />
Han t<strong>og</strong> på valsen i 1898 <strong>og</strong> fandt arbejde i Esbjerg.<br />
Arbejdet var d<strong>og</strong> ikke mere permanent, end at han<br />
allerede samme år besluttede at udvandre. Med en billet<br />
til 103 kr. steg han i Esbjerg om bord på den lille, tyske<br />
damper "Italia" <strong>og</strong> stod 14 dage senere i New York uden<br />
at kunne et ord engelsk.<br />
På trods af spr<strong>og</strong>vanskeligheder i starten blev det<br />
d<strong>og</strong> til otte år i Amerika, <strong>og</strong> Anton glemte aldrig senere<br />
det amerikanske spr<strong>og</strong>, som han betragtede som den<br />
korrekte form for engelsk. Han indrettede sig efter<br />
forholdene <strong>og</strong> lærte at tage lange sting <strong>og</strong> sætte tempoet<br />
i vejret. Helbredet klarede det d<strong>og</strong> mindre godt, <strong>og</strong> han<br />
måtte søge arbejde <strong>og</strong> frisk luft hos en farmer. Her tjente<br />
han lidt penge, så han kunne starte som selvstændig<br />
skrædder på Long Island.<br />
En dag i 1903 kom skrædderen på en lille restaurant<br />
til at sidde sammen med bilfabrikanten Henry Ford,<br />
der tilbød ham arbejde på sin fabrik. Selv om skrædderen<br />
afsl<strong>og</strong> tilbudet, må man vel indrømme, at det lykkedes<br />
bilfabrikanten at lave transportmidler, der var<br />
skræddersyet til det nye århundrede. Skrædderens<br />
helbred gik det derimod mindre godt med. Han blev<br />
angrebet af malaria, <strong>og</strong> i 1906 rejste han hjem med 5000<br />
kr. på lommen samt den uundværlige symaskine. Den<br />
fulgte ham resten af livet, hvorimod han blev malariaen<br />
kvit.<br />
Skræderens tårn til højre. Omkring 1930<br />
Skrædder, høker, bager,<br />
jæger <strong>og</strong> fisker<br />
Anton M. Nielsen sl<strong>og</strong> sig ned som skrædder i et<br />
lille hus i Hillerslev, hvor han som husbestyrerinde fik<br />
Mathea Jacobsen fra Vester Vandet. De giftede sig i<br />
1910 <strong>og</strong> flyttede til <strong>Skovsted</strong>, hvor de for 1000 kr. købte<br />
et lille hus af et par sypiger. Her drev A. M. Nielsen<br />
landskrædderi på den moderne måde, at kunderne<br />
opsøgte ham. Kun en enkelt gang var han ude at sy på<br />
en gård. Forretningen gik så godt, at han kunne bygge et<br />
værksted til sypigernes hus (Kjelstrupvej 63).<br />
Efter n<strong>og</strong>le år blev skrædderiet udvidet med en<br />
høkerbutik, <strong>og</strong> midt i 20'erne kunne der bygges et<br />
"tårn" i to etager til huset. Det var en sensation i Skov<br />
Skrædderfamilien ved sølvbrylluppet 17. maj 1935. Fra<br />
venstre: Emma, Harry, Mathea <strong>og</strong> A.M. Nielsen<br />
Lokalhistoriske skrifter for Hillerslev-<strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>ne. Nr. 2, 1998.
sted. Mureren var betænkelig <strong>og</strong> spurgte, om<br />
forsikringen var i orden. Ellers ville han ikke vove livet<br />
ved at hænge i stillads på sådan en skyskraber!<br />
Skrædderen indførte moderne, amerikanske<br />
forretningsmetoder. Da han åbnede butikken, gjorde han<br />
det uhørte at dele gratis kaffe ud til folk. Også<br />
reklamens magt havde han oplevet. Endnu huskes. "Fra<br />
tå til top ekviperes De flot hos A. M. Nielsen,<br />
<strong>Skovsted</strong>".<br />
Skrædderens "blandede landhandel" blev om<br />
aftenen et samlingssted for egnens karle. Især lørdag<br />
aften var der mange. Folk sad i butikken <strong>og</strong> ventede på,<br />
at skrædderen skulle blive færdig med at sy sent på<br />
aftenen. Så blev der serveret kaffe, <strong>og</strong> kortene kom på<br />
bordet. I begyndelsen af 1950'erne udvidede<br />
skrædderen geschæften med et bageri foran huset.<br />
Selve bageriet blev passet af hans svigersøn.<br />
Slagfærdighed var et kendetegn for <strong>Skovsted</strong><br />
skrædder. Engang havde lokalhistorikeren Anders<br />
Overgaard købt et lommeur af ham. Køberen klagede<br />
imidlertid over, at uret ikke kunne gå, når det lå ned.<br />
Prompte faldt svaret: "Det kan du vel heller ikke!"<br />
I <strong>Skovsted</strong> levede skrædderen tæt på fugle- <strong>og</strong><br />
dyrelivet <strong>og</strong> fiskene i Lønnerup Fjord. Han blev lidt af<br />
en legende som jæger <strong>og</strong> fisker. Den til tider n<strong>og</strong>et<br />
særprægede påklædning var sikkert medvirkende til, at<br />
mange især huskede ham i den rolle. I sine<br />
velmagtsdage sluttede han harejagten, når han havde<br />
skudt 12 harer - bortset fra det år, han gjorde en<br />
undtagelse <strong>og</strong> skød 23. Skrædderen skød sin sidste hare<br />
som 85-årig, men fortsatte d<strong>og</strong> med jagten lidt endnu.<br />
Som 90-årig kom han på Hillerslev alderdomshjem.<br />
Han mistede sin kone i 1952, men selv døde han først i<br />
1974, næsten 97 år gammel.<br />
Skrædderen i <strong>Skovsted</strong> forsamlingshus i 1950'erne<br />
sammen med Karen Christoffersen<br />
Skrædderens Emma<br />
fortæller<br />
Emma Nielsen<br />
Emma Nielsen er født i 1917 som datter af<br />
skrædder A. M. Nielsen. I perioden 1949-67 boede hun<br />
det meste af tiden i sit hjem i <strong>Skovsted</strong>. Omkring 1950<br />
blev der bygget et bageri, som hun drev sammen med<br />
sin mand.<br />
Livet omkring <strong>Skovsted</strong><br />
forsamlingshus<br />
Jeg kan huske, at når folk flyttede fra <strong>Skovsted</strong>,<br />
ville de sælge deres aktier i forsamlingshuset. Når far<br />
købte dem, solgte han dem videre næste<br />
"kjørmesavten", for det var jo den aften, hvor alt<br />
vedrørende husets anliggender blev ordnet. Den aften<br />
blev der <strong>og</strong>så budt på, hvem der skulle have vejgræs <strong>og</strong><br />
"møskvase" græs, <strong>og</strong> hvem der skulle rense vandløbet.<br />
Vandløbet kom vist fra Chr. Jepsens eng <strong>og</strong><br />
udmundede et sted på "møsk" <strong>og</strong> sluttede vel så i<br />
Lønnerup Fjord. Der var små broer over, da der jo var<br />
folk, der ejede engen på begge sider. Jeg husker tydeligt,<br />
at min onkel Olav Vestergård hjalp med at køre hø, <strong>og</strong><br />
hestene sank ned i den bløde engbund. Hans bror boede<br />
i det hus, hvor Valdemar Pedersen boede, <strong>og</strong> der hørte<br />
eng til på begge sider af den græstørvsbro, som ikke<br />
kunne bære hølæsset.<br />
Ungdomsforeningen havde i min tid frk. Hansen<br />
som formand. Hun var lærerinde på Hillerslev skole <strong>og</strong><br />
boede i den ene ende af skolebygningen. Det gjorde Else<br />
Hansen agtet i s<strong>og</strong>net, at hun var "mor" for to nevøer,<br />
Viggo <strong>og</strong> Børge, som havde mistet deres mor.<br />
Sidstnævnte var mejeribestyrer i Hillerslev i mange år.<br />
At frk. Hansen kommer med i fortællingen om <strong>Skovsted</strong><br />
forsamlingshus skyldes, at min far havde utallige<br />
sammenstød med hende i forsamlingshuset. Far var helt<br />
sikker på, at det var en fejltagelse, at frk. Hansen<br />
bestemte n<strong>og</strong>et, <strong>og</strong> hun var lige så sikker på, at mænd<br />
ikke var til at snakke med - mindst af alt skrædderen<br />
som det værst tænkelige eksemplar.<br />
Gymnastikforening blev det <strong>og</strong>så til. Det var Jens<br />
Kirk fra Brund, der var leder af såvel pige- som<br />
karlehold. <strong>Skovsted</strong>-gymnaster var meget dygtige -<br />
mange var med i Ollerup på landshold i 1935 - 100<br />
karle <strong>og</strong> 100 piger kom fra Thy.<br />
Gymnastikopvisning var årets højdepunkt. Da vi fik<br />
lyseblå dragter med skjold broderet på med gult garn<br />
SGF, var vi meget fine. Så kom problemet (husk det var i<br />
1935): lange strømper. Jens Kirk ville ikke høre tale om<br />
ankelsokker eller bare ben, så vi kom til Sjørring med de<br />
lange, lyse bomuldsstrømper. Hvordan de blev holdt på<br />
plads, har jeg glemt, men det må da <strong>og</strong>så have voldt<br />
kvaler. Kjolen var tækkelig lang, med elastik i taljen <strong>og</strong><br />
bukser af samme stof. Der findes sikkert mange
<strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> <strong>Kåstrup</strong> i <strong>tilbageblik</strong><br />
billeder af de flotte piger. Hvert forår var der<br />
gymnastikstævne på Afholdshotellet i <strong>Thisted</strong>, <strong>og</strong> der var<br />
vi <strong>og</strong>så med.<br />
Venstres Ungdom <strong>og</strong> Konservativ Ungdom holdt bal i<br />
<strong>Skovsted</strong> forsamlingshus. De fleste af os havde<br />
medlemskort begge steder - det var de færreste, der var<br />
særlig politisk bevidste - det var det med at komme til bal<br />
i forsamlingshuset, det drejede sig om. Musikken var jo i<br />
mange år Hans <strong>og</strong> Martinus. Der var en fra Brund, der<br />
hed Harry, <strong>og</strong> Frederik, der var i Bromølle, var med på<br />
trommer i n<strong>og</strong>le år. Så kom tiden, hvor det var Martinus<br />
med violinen <strong>og</strong> hans datter Nico på klaver. Der var vist<br />
<strong>og</strong>så en periode, hvor Hans Madsbøll havde en søn med<br />
som partner.<br />
<strong>Skovsted</strong> forsamlingshus har i mange år været et<br />
samlepunkt. Her Gudrun <strong>og</strong> Kjærgaard Sunesen<br />
Juletræ i forsamlingshuset, det var fest i <strong>Skovsted</strong>!<br />
Sådan at stå i fineste stads i "den bette sal" <strong>og</strong> vente på, at<br />
fløjdørene skulle åbnes. Vi kom ind <strong>og</strong> gik rundt om det<br />
store juletræ, <strong>og</strong> lærer Gellert sang for til julesalmerne <strong>og</strong><br />
læste en julehistorie. Uddeling af poser var <strong>og</strong>så imødeset<br />
med glæde - <strong>og</strong> hvilke poser! Tænk om mine børnebørn i<br />
dag blev præsenteret for Hunstrup bagers pebernødder,<br />
blandede bolcher, måske lidt flødekarameller, et æble - <strong>og</strong><br />
senere en appelsin. Så blev træet skubbet hen i et hjørne,<br />
det skulle jo bruges igen til de unges julebal. Vi dansede,<br />
<strong>og</strong> de voksne drak kaffe. I køkkenet regerede Ane Marie<br />
Roer i mange år - derefter hendes søster Sine Poulsen, der<br />
boede i huset, hvor Valdemar Pedersen boede.<br />
Små kår<br />
Sine Poulsen var gift med Anders Poulsen. Hvorfor<br />
de blev kaldt Poulsen, ved jeg ikke, for de havde<br />
Andersen som døbenavn. Det ved jeg med sikkerhed i<br />
mindet om, at såvel Anders Poulsen som broderen Martin<br />
Poulsen skrev Andersen på de utallige veksler, de skrev<br />
på hos far. Når regningen blev for stor, <strong>og</strong> far manglede<br />
penge, så skrev de en veksel, <strong>og</strong> den blev "sat om" med et<br />
afdrag <strong>og</strong> renter hver 3. måned.<br />
Anders <strong>og</strong> Sine havde børneflokken Frank, tvillingerne<br />
Kirstine <strong>og</strong> Marie, Kristian, Holger, Kærgård <strong>og</strong><br />
efternøleren Agnete. Hos Martin Poulsen var der flokken<br />
Margrete, Ingeborg, Lars, Agnes, Anne, Marta, Kaj,<br />
Kamma, Hjalmar <strong>og</strong> dattersønnen Folmer. Martins kone<br />
hed Thora, <strong>og</strong> ingen i <strong>Skovsted</strong> havde så blanke gulve <strong>og</strong><br />
så hvide, stivede gardiner som Thora, når hun var i<br />
barselseng. Af børneflokken ses, at det var ret så tit en<br />
begivenhed, som nabokonerne jo mødte op til. Det med<br />
barselvisit var den plage, der fulgte med begivenheden.<br />
Da skulle der vises, hvad huset formåede, <strong>og</strong> hvor fint mor<br />
<strong>og</strong> barn havde sengetøjet.<br />
Hos Fynboens, hvor Marie Nørgård Pedersen boede i<br />
barndomshjemmet indtil for få år siden, havde jeg en af de<br />
gode legepladser. Min bror Harry havde samme alder som<br />
Carl <strong>og</strong> var jo kammerat med ham. Der hed flokken<br />
Anders, Martin, Marie, Johanne, Jens, Carl, Holger, Aage<br />
<strong>og</strong> Ejnar. Jeg var Ejnars barnepige <strong>og</strong> kørte meget med<br />
barnev<strong>og</strong>nen. Fynboen var en meget stor <strong>og</strong> stærk mand.<br />
Arbejdet med tærskeværket om efteråret var han kendt for.<br />
Hans kone Tine var så lille <strong>og</strong> tynd. Jeg mindes så<br />
tydeligt, når jeg kom derop, at hun stod <strong>og</strong> æltede dej ved<br />
køkkenbordet - store brød blev det.<br />
Mit følgeskab til skolen var de første år "æ mannes<br />
Anna", der boede i "Skovly", som det vist hedder nu. Om<br />
morgenen på vej til skole skulle vi hente avisen hos Ane<br />
Vestergård, der boede i det lille, gule hus. Avisen, som lå<br />
på gruekedlen i bryggerset skulle vi tage med hen til<br />
hendes søster <strong>og</strong> sv<strong>og</strong>er, Marie <strong>og</strong> Anders Jensby. Vi<br />
syntes, det var meget morsomt at komme ind til Ane <strong>og</strong><br />
opdage, at hun skråede tobak.<br />
Anna blev kun 18 år, <strong>og</strong> jeg tænker tit på, hvilke<br />
kår hun havde. Men hun kendte jo intet andet liv, så hvad<br />
ved vi om, hvordan hun oplevede det. Da hun var seks år,<br />
<strong>og</strong> hendes mor var død, flyttede hun med sin far fra Korsø<br />
mølle <strong>og</strong> til <strong>Skovsted</strong>. Jeg var jo <strong>og</strong>så seks år på det<br />
tidspunkt <strong>og</strong> var så glad for at få en legekammerat.<br />
Hvorfor hendes far altid blev kaldt "æ mand" eller<br />
"Bassimand" / "Bassikål" ved jeg ikke. Måske sidste<br />
benævnelse var en omskrivning af navnet Badstue, som<br />
de vist <strong>og</strong>så hed.<br />
Når mor syede forklæder eller strikkede strømper til<br />
mig, så blev der <strong>og</strong>så til Anna. Alle havde medlidenhed<br />
med den lille pige med den lidt sære far, men jeg husker<br />
ikke n<strong>og</strong>en, der på n<strong>og</strong>en måde t<strong>og</strong> sig af hende - uden<br />
mor <strong>og</strong> så Laura <strong>og</strong> Anton Bach, der fik de <strong>og</strong>så mange<br />
gode måltider. Når vi spurgte Anna, hvad de havde fået at<br />
spise i dag, var svaret tit: stegt brød på panden. Jeg husker<br />
tydeligt synet af komfuret med stegepanden <strong>og</strong><br />
brødhumplerne. Når de var i <strong>Thisted</strong>, fik de gammelt brød<br />
i Fællesbageriet i Lillegade, <strong>og</strong> det var jeg tit med til at<br />
spise, både når det var fra posen, <strong>og</strong> når det havde været på<br />
panden. Vi sad på bordet med benene på den faste bænk <strong>og</strong><br />
med panden mellem os - eller posen hvis det var<br />
morgensnitter med creme fra Fællesbageriet. I mine<br />
mange år som bagerkone kom tankerne ofte til <strong>Skovsted</strong>,<br />
når jeg solgte cremesnitter, <strong>og</strong> kunden kun ville have dem<br />
varme, friskbagte.<br />
Når vi blev sendt et sted hen, <strong>og</strong> folkene ikke var<br />
hjemme, kom vi tilbage <strong>og</strong> sagde bare: "Der var en pind
i æ da'r", <strong>og</strong> så var den forklaring jo nok. Det var vist<br />
den pind, der blev brugt til vasketøjet. Når jeg tænker<br />
på det, så synes jeg, det var sådan en lang <strong>og</strong> tyk, hvid<br />
pind, der sad skråt over døren fra klinken <strong>og</strong> over til<br />
karmen.<br />
Central, købmandshandel <strong>og</strong><br />
brevsamlingssted<br />
Post Niels Thinggård kom i den gule v<strong>og</strong>n med to<br />
flotte heste for, som blev opstaldet, hvor en familie nu<br />
har dagligstue, tror jeg. Thinggård, Jacobsen,<br />
Enevoldsen <strong>og</strong> Chr. Laustsen gik ud med post <strong>og</strong><br />
returnerede igen. Postv<strong>og</strong>nen kørte til <strong>Thisted</strong> igen kl.<br />
14, <strong>og</strong> det skulle helst være præcist - mon ikke Aage<br />
Post kan huske n<strong>og</strong>le historier om, hvad der skete, om<br />
der var forsinkelser.<br />
Jacobsens butik<br />
Jacobsen havde i mange år "kontrolhønseri". Jeg<br />
mindes, jeg hjalp den unge pige, de havde, med at samle<br />
æg ud af rederne. Det var spændende at se de mange<br />
rugemaskiner <strong>og</strong> se de gule kyllinger, som blev solgt<br />
"daggamle". Væggene var pyntet med de mange præmier<br />
fra udstillinger med præmiehøns <strong>og</strong> haner. I b<strong>og</strong>en, Egon<br />
Nielsen skrev om Ydby Central, nikker jeg genkendende<br />
til mange ting. Når man ringede til f.eks. Jørgen Dalgård,<br />
så sagde man jo kun navnet, <strong>og</strong> Ingers svar kunne så<br />
være: "De er ikke hjemme - de er henne ved Jørgens<br />
mor, der er syg". Eller når man ringede til smeden: "Nej,<br />
han er lige gået her forbi, men Maren er da nok hjemme -<br />
om det er n<strong>og</strong>et, du kan sige til hende".<br />
Oddershedegård <strong>og</strong> Bromølle<br />
Oddershedegård var i min barndom "n<strong>og</strong>et stort".<br />
De havde foruden de mange karle <strong>og</strong> piger <strong>og</strong>så n<strong>og</strong>et<br />
så fint som en "landbrugselev". Det var vi jo meget<br />
optaget af, da det for det meste var en fra byen med et<br />
andet spr<strong>og</strong>, en der snakkede fornem.<br />
Mit første kendskab til radio var i Oddershedegård,<br />
hvor sønnerne havde skaffet et apparat, <strong>og</strong> vi var<br />
inviteret op for at høre. Vi fik på skift øretelefoner på, <strong>og</strong><br />
hvilken oplevelse var det ikke at høre en i København<br />
snakke, <strong>og</strong> der var musik. Far, der havde været i USA,<br />
havde <strong>og</strong>så læst, at det ville blive sådan, at der kunne<br />
høres fra Amerika, men det troede han ikke på. Harry<br />
var meget interesseret i det apparat, <strong>og</strong> det varede ikke<br />
så længe, så havde han n<strong>og</strong>et, der hed krystalapparat,<br />
n<strong>og</strong>et han selv lavede. Min onkel Andreas Radiomand i<br />
Hillerslev var <strong>og</strong>så tidlig på den idé - derfor hans navn.<br />
Da Oddershedegård blev udstykket til de fire<br />
landbrug, statsejendomme, var det en stor begivenhed.<br />
De fire unge familier, der kom til at bo der, var jo nye<br />
kunder i vores butik.<br />
Bromølle var <strong>og</strong>så "n<strong>og</strong>et stort". P Oddershedes<br />
kone var efter <strong>Skovsted</strong> målestok en fin dame, <strong>og</strong><br />
datteren Lilly (enebarn) var for os mindre piger et<br />
statussymbol dengang. Bromølle blev solgt til Chr.<br />
Hammer, <strong>og</strong> Oddershedes flyttede til Hunstrup Kro, så<br />
husker jeg ikke mere om dem.<br />
Chr. Hammer <strong>og</strong> hans kone Stinne overt<strong>og</strong> samme<br />
stilling i <strong>Skovsted</strong>s byliv som forgængerne. Hammer var<br />
jo et slægtsnavn, der betød n<strong>og</strong>et, men det var mere for<br />
deres dygtighed <strong>og</strong> hele væremåde, at det var et afholdt<br />
<strong>og</strong> respekteret par. Jeg husker nu godt, at mor var lidt<br />
stolt, første gang de skulle til kaffegilde i Bromølle - det<br />
var ikke sket før i tiden. Jeg mindes ikke, at de havde det<br />
mindste med forsamlingshusliv at gøre. De havde ingen<br />
børn, der skulle til juletræ.<br />
Andre gårde<br />
Til kjørmesavten havde far leveret til kaffebordet i<br />
forsamlingshuset. Jeg mindes endnu, hvordan vi sled<br />
med kælken med varerne på - kopper <strong>og</strong> kander, kaffe<br />
m.m. Hunstrup bager kom med brødet, så kunne vi være<br />
heldige at få det med ham. Før det blev mørkt, så vi, at<br />
mændene fra Kortegård, Holger <strong>og</strong> Jens Otto, gik forbi,<br />
<strong>og</strong> så var det tid for far <strong>og</strong>så at komme af sted til<br />
aftenens begivenhed.<br />
Det var ikke kun kjørmesavten, der var fest. Her<br />
spiller Hans <strong>og</strong> Martinus fastelavnssøndag ved<br />
opt<strong>og</strong>et før ringridning<br />
Kjørmesavten var mændenes aften. Det varede<br />
mange år, før de overgav sig, <strong>og</strong> der var bal bagefter for<br />
unge. De, der blev valgt til bestyrelsen i<br />
forsamlingshuset, havde jo pligten med juletræet, at få<br />
det pyntet. Det var nu n<strong>og</strong>et særligt at komme til juletræ,<br />
<strong>og</strong> det var ens far, der gik derinde <strong>og</strong> tændte lys <strong>og</strong><br />
passede på, at der<br />
Lokalhistoriske skrifter for Hillerslev-<strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>ne. Nr. 2, 1998.
ikke gik ild i træet. Og ens mor med hvidt forklæde var i<br />
køkkenet <strong>og</strong> hjalp til ved kaffebordet <strong>og</strong> måske kom ud<br />
med kurvene med poserne.<br />
De familier, jeg bedst husker i de funktioner, var<br />
Niels Skårup <strong>og</strong> Maren med sønnerne Aage, Harald,<br />
Charles <strong>og</strong> Christian. Aage havde samme alder som<br />
Harry <strong>og</strong> kom meget hos os. Da han var ca. 15-16 år,<br />
kom han en søndag aften som så tit, men der skete n<strong>og</strong>et<br />
mærkeligt. Da han kom forbi vinduet, <strong>og</strong> vi hilste, da<br />
snublede han <strong>og</strong> havde svært ved at komme op. Vi<br />
drillede ham, da han kom ind, sådan at falde over egne<br />
ben, men ved jo nu, at det var begyndelsen til den<br />
forfærdelige sygdom, som ingen forstod hvad var, men<br />
som i dag betegnes som dissemineret sklerose.<br />
Hans <strong>og</strong> Martinus spiller ved skrædderens<br />
sølvbryllup i 1935<br />
Chr. Frederik <strong>og</strong> Jenny var <strong>og</strong>så sikre folk i<br />
forsamlingshuset. I det hjem var der flere børn: Carl,<br />
Alma, Hilda, Agnes, Ringgård, Egon, Aage, Ejnar <strong>og</strong><br />
Ingvard - <strong>og</strong> som de kunne danse i den familie. Så var<br />
der Jens Kræn <strong>og</strong> Anna der, hvor sønnen Carl senere<br />
boede. Jeg har tit tænkt på, hvor det må have været svært<br />
for Anna som vist københavner at blive aklimatiseret i<br />
<strong>Skovsted</strong>. Deres børn hed Chr., Svend, Carl, Jens,<br />
Matilde, Ejnar <strong>og</strong> Aage. Niels Krag <strong>og</strong> Kirstine i "Døs<br />
Mølle" havde bl.a. datteren Elna, som jeg var lige<br />
gammel med. Hun blev gift med Aksel Kirk fra Brund,<br />
de var <strong>og</strong>så tit med i forsamlingshusets anliggender.<br />
Der var <strong>og</strong>så Anton Bach <strong>og</strong> Laura med Jacob, Inger<br />
<strong>og</strong> Ingvard, som bor der endnu. Anton Bachs bror<br />
Rasmus Bach havde datteren Else, der <strong>og</strong>så havde status<br />
sammen med Lilly fra Bromølle <strong>og</strong> Dagmar Tousig fra<br />
<strong>Skovsted</strong>lund, som de tre vi så op til. Foruden Else var<br />
der Peder, Peter <strong>og</strong> Elisabeth <strong>og</strong> måske flere, det husker<br />
jeg ikke, men jeg husker, at vi altid var til n<strong>og</strong>le<br />
fornøjelige fødselsdage hos Elisabeth - hun var lidt yngre<br />
end mig.<br />
Anton Tousig <strong>og</strong> Karen i <strong>Skovsted</strong>lund var <strong>og</strong>så<br />
med. Der var børneflokken <strong>og</strong>så stor, <strong>og</strong> de fleste meget<br />
ældre end mig. Anna hed vist den ældste, der døde ung.<br />
Anders overt<strong>og</strong> gården sammen med sin kone Grethe.<br />
Der var <strong>og</strong>så Christian <strong>og</strong> Carl, der <strong>og</strong>så døde ung. Jeg<br />
husker det nok mest, fordi da han døde ved at blive<br />
sparket af en hest på Aldershvile, var jeg i<br />
konfirmationsalderen, <strong>og</strong> vi skulle gå foran ligt<strong>og</strong>et fra<br />
<strong>Skovsted</strong>lund <strong>og</strong> til Hillerslev kirke <strong>og</strong> strø blomster. Så<br />
fik jeg konfirmationsfrakken på, som var købt, men ikke<br />
i brug endnu. Jeg kom aldrig til at synes om den frakke.<br />
Desuden var der Magnus, Holger, Dagmar <strong>og</strong> Jenny,<br />
som jeg er så nær i alder med, at vi fulgtes ad i skolen<br />
hver dag - <strong>og</strong> vi ses endnu <strong>og</strong> snakker <strong>Skovsted</strong>.<br />
Kræn-Kresten <strong>og</strong> Ingeborg boede i "Ballekr<strong>og</strong>".<br />
Hvorfor det hedder sådan, ved jeg ikke, men da Tage<br />
bor der endnu, kan han nok forklare det. Kræn-Kresten<br />
var altid omtalt som den mand i <strong>Skovsted</strong> med den<br />
bedste hukommelse - hvornår der det år var sået <strong>og</strong><br />
høstet, <strong>og</strong> hvilket markstykke det var på. Børneflokken<br />
der var Alfred, Stinne, Ejnar, Konrad <strong>og</strong> Tage.<br />
Overballegård blev bygget i 1914 af Mathilde <strong>og</strong><br />
Kr. Kr<strong>og</strong>. De havde børnene Kresten, Peter, Martin,<br />
Anne, Birgitte, Ingeborg <strong>og</strong> Astrid. Gården var senere<br />
ejet af Alfred Jensen <strong>og</strong> Anders Pedersen - Bundgaard -<br />
som solgte til Rigmor <strong>og</strong> Jens Møller i 1947.<br />
Sidstnævnte havde fire døtre: Marie, Ingrid, Else <strong>og</strong><br />
Karen. Jens Møller solgte gården i 1996 <strong>og</strong> flyttede til<br />
<strong>Thisted</strong>.<br />
I Kresten Jepsens gård - nu Knud Hvelplund - var<br />
det de tre søskende, som boede der. Jørgen var postbud -<br />
han blev Jehovas vidne <strong>og</strong> vidste Jordens undergang, så<br />
han ville ikke søge n<strong>og</strong>en pension fra postvæsenet, for<br />
det blev der ingen brug for. Det var jo et godt emne at<br />
diskutere i <strong>Skovsted</strong> på den tid. Søsteren Elvine havde<br />
sønnen Carl, som flyttede med Jørgen <strong>og</strong> Elvine op i det<br />
hus, som Carl Olsen boede i til sin død. Jørgen havde en<br />
grammofon med den store tragt som på His Masters<br />
Voice, <strong>og</strong> det var det bedste ved at komme der <strong>og</strong> få lov<br />
til at høre musik inde i det lille kammer, hvor Jørgen <strong>og</strong><br />
Elvine boede. De havde i mange år husbestyrerinden<br />
Maren Frost med datteren Mary. Hun var lidt ældre end<br />
mig, <strong>og</strong> det var for at lege med hende, at jeg kom med til<br />
nab<strong>og</strong>ildet der.<br />
Da gården blev solgt, <strong>og</strong> de "de gamle" flyttede op i<br />
Jens Vestergårds hus, flyttede Maren <strong>og</strong> Mary <strong>og</strong>så. De<br />
fik bygget det hus, som nu beboes af Margrete <strong>og</strong> Knud<br />
Erik, <strong>og</strong> de åbnede en lille manufakturbutik, som de vist<br />
ikke fik megen fortjeneste på. Mary var pige på<br />
centralen, men blev syg af tuberkulose <strong>og</strong> døde vist, før<br />
hun var 20 år.<br />
Da hun var i konfirmationsalderen, var vi en flok<br />
jævnaldrende, som lugede roer hos Kr. Jepsen.<br />
Rækkerne begyndte vel ved vejen mod Hillerslev <strong>og</strong><br />
nåede helt op til det, der var Chr. Enevoldsens ejendom<br />
dengang. Carl Olsen <strong>og</strong> Jens Peter Henriksen "hakkede",<br />
<strong>og</strong> så kravlede vi 6-8 stk. på knæene <strong>og</strong> lugede. Jeg<br />
husker ikke mere i hvor mange dage, men husker ømhed<br />
<strong>og</strong> træthed. Vi samlede <strong>og</strong>så kartofler op om efteråret, <strong>og</strong><br />
det var samme mandskab - Carl <strong>og</strong> Jens Peter gravede,<br />
<strong>og</strong> vi kravlede.<br />
Da jeg et år kom hjem med ti kr. for min indsats,<br />
fik jeg lov til at købe lige, hvad jeg ønskede. For det<br />
meste af de ti kr. købte jeg så i <strong>Thisted</strong> det, jeg så inder-
ligt ønskede at eje: en parasol. Den var rød <strong>og</strong> sort <strong>og</strong><br />
meget kinesisk - hvordan <strong>og</strong> hvorfor jeg havde det som<br />
det største ønske, ved jeg ikke, men hvor var jeg glad for<br />
den. Jeg mindes endnu den fryd, det var at eje den, som<br />
ingen andre havde tilsvarende i <strong>Skovsted</strong>. Jeg mindedes<br />
episoden endnu, da vi for n<strong>og</strong>le år siden arvede moster.<br />
Der var mange råd om anvendelsen af pengene, men jeg<br />
rejste til Israel i 14 dage, <strong>og</strong> det har jeg haft lige så stor<br />
glæde af som at være ejer af en rød parasol.<br />
Fars butik<br />
Fars butik, ja, det var den tids supermarked, før det<br />
ord kendtes. Der var mel, gryn, sukker, træsko, reb, plejl<br />
<strong>og</strong> beslag til samme. Hvide træsko blev købt, <strong>og</strong> der<br />
skulle det gamle læder sættes på; der skulle bruges<br />
træskolak <strong>og</strong> beslag - om det var zig-zag eller træbeslag<br />
med jernringe om, så skulle der forskellige slags søm til.<br />
Det var min bestilling at gå om til Andreas Møller med<br />
det, <strong>og</strong> vé mig om det var forkerte søm eller for få - der<br />
var jo særlige stifter til at sætte læder på med. De gamle<br />
træsko skulle <strong>og</strong>så medbringes, så læderet kunne<br />
genbruges. Både Andreas <strong>og</strong> jeg var sure over, når der<br />
var mere komøg, end der var træsko. Så begyndte der at<br />
komme franske træsko, der kom hjem færdige, men<br />
beslag skulle der med - <strong>og</strong> en jernring om "næsen".<br />
Reb blev solgt efter vægt - køberen favnede det<br />
selv ud. Sukker var jo st. melis, <strong>og</strong> farin - kaldet<br />
puddersukker - var nok det mest anvendte pålæg<br />
dengang. Topsukker til syltning var en top, som blev<br />
hugget af, <strong>og</strong> skåren melis var flade plader sukkerknalde,<br />
der brækkede over i de lidt tyndere striber. Det var ikke<br />
til at undgå, at flormelis blev hård <strong>og</strong> ikke til at veje af.<br />
Sirup blev hældt i de grønne flasker med for smal hals.<br />
Sirupskanden med låg <strong>og</strong> tud stod i køkkenet, så<br />
indholdet var n<strong>og</strong>enlunde flydende.<br />
Skrædderen med sin familie <strong>og</strong> butik<br />
Petroleum blev pumpet op i bagbutikken. En liter<br />
var der i glasbeholderen, <strong>og</strong> så havde vi blyant i en snor<br />
<strong>og</strong> skrev på tavlen eller på væggen. Ved siden af<br />
petroleumspumpen var der en lille hylde, hvor<br />
bagerkurven stod med det "friske" wienerbrød fra<br />
Hunstrup bager om onsdagen <strong>og</strong> Nors bager fredag. Var<br />
der n<strong>og</strong>le stænger til overs, fik de et drys st. melis <strong>og</strong><br />
kom ovent på det nyankomne. Når karlene så om aftenen<br />
kom <strong>og</strong> sad i butikken <strong>og</strong> snakkede, spiste de tit<br />
wienerbrød <strong>og</strong> drak sodavand, <strong>og</strong> flødeboller blev der<br />
spist <strong>og</strong> væddet om, hvem der kunne spise flest. Karlene<br />
fra gårdene kom ved 7-8 tiden <strong>og</strong> skulle have tiden til at<br />
gå, indtil de skulle røgte heste til nat.<br />
Skrædderens benzintank. Cyklerne er der ikke for at<br />
tanke op<br />
Far solgte aldrig øl - det var n<strong>og</strong>et med, at en bevilling<br />
kostede penge, <strong>og</strong> det kunne ikke betale sig at have<br />
den udgift. Far var ikke afholdsmand, men der var aldrig<br />
spiritus i huset. Om n<strong>og</strong>en en enkelt gang skulle have en<br />
flaske vin, var far selv i <strong>Thisted</strong> ved Helstrup <strong>og</strong> købte en<br />
flaske af "den blå", som var anerkendt som det bedste.<br />
Carlsbergs sodavand <strong>og</strong> hvidtøl havde vi <strong>og</strong>så - øl i 5 l<br />
flasker med patentlukke <strong>og</strong> i et træstativ. Der var humle<br />
fra Fyn til ølbrygning <strong>og</strong> propper til flaskerne -<br />
"Flortold" hed de.<br />
Gær var i 1 kg pakker, som vi så skar af eller bare<br />
brækkede et stykke af <strong>og</strong> vejede. Brun sæbe <strong>og</strong> grøn<br />
sæbe blev <strong>og</strong>så vejet af direkte fra den store zinkbalje.<br />
Mor måtte kun vaske storvask, når en balje var tom, så<br />
de sidste sæberester <strong>og</strong>så blev anvendt, når tøjet stod i<br />
blød natten over.<br />
Skrædderværkstedet<br />
Det vigtigste inventar var den store Singer<br />
symaskine, som far havde med hjem fra Amerika i 1908.<br />
Ellers var der ikke mange hjælpemidler. Det store<br />
pressejern vejede 16 pund <strong>og</strong> blev varmet på primus lige<br />
som et mindre pressejern på 8 pund. Da vi fik<br />
elektricitet, var der et stort, blankt pressejern, som ikke<br />
var så tungt.<br />
Så var der en "hest" <strong>og</strong> en "ko". Hvorfor de to<br />
vigtige redskaber hed sådan, ved jeg intet om. "Hesten"<br />
var som et ærmebræt i stor størrelse <strong>og</strong> blev brugt til<br />
presning af ærmer <strong>og</strong> benklæder - til sømmene ved<br />
syningen. Når så benklæder skulle have pressefolder, ja<br />
så var det "koen", der blev lagt over. Det var en meget<br />
tung klods - den blev <strong>og</strong>så brugt, når der blev hugget hul<br />
til knaphuller. Så når far brugte udtrykket, at han lige<br />
skulle ud <strong>og</strong> "fløt æ ko", så var det pressefolderne, det<br />
drejede sig om.
Måltagning til nyt tøj var en proces, som jeg tidligt<br />
kom til at deltage i ved at skrive målene ned så hurtigt,<br />
som de blev taget fra isse til hæl. Det foregik i en<br />
bestemt rækkefølge, <strong>og</strong> der var ingen kommentarer, det<br />
var bare tal. Far fortalte <strong>og</strong>så om, hvordan det var at<br />
tage mål i Amerika til damer, der fik syet ridedragter<br />
(lange nederdele). Damen sad på en stol, <strong>og</strong> taljemål<br />
blev kun taget, når der var en til stede.<br />
I <strong>Skovsted</strong> kom der <strong>og</strong>så kunder med stof, de<br />
havde købt. Hvis det var hos Brinkmann i <strong>Thisted</strong>,<br />
kunne det så gå, men hvis det var købt hos en<br />
omvandrende krejler <strong>og</strong> af ringe kvalitet, så ville far<br />
ikke sy det. Det meste stof blev købt efter stofprøver<br />
hos firmaet Staun i Aalborg, <strong>og</strong> så kom det med alt<br />
tilbehør:<br />
foer, stivlærrede, vat <strong>og</strong> knapper. Jakken blev prøvet to<br />
gange. Mor syede alle knaphuller <strong>og</strong> det indvendige<br />
foer, <strong>og</strong> vi børn hjalp med at pille alle ri-tråde af. Det<br />
var ikke et yndlingsarbejde, <strong>og</strong> vi hviskede lidt om, at<br />
skulle han selv pille trådene af, var der vist ikke<br />
kommet så mange - men det var jo det, der gjorde den<br />
færdige habit så perfekt.<br />
Far sad på skrædderbordet med benene over kors<br />
lige så længe, han syede, <strong>og</strong> det var, indtil han blev 90<br />
år. Skrædderstilling er nu forbudt. Papirmønstre i alle<br />
størrelser hang som en slags dekoration på alle vægge i<br />
værkstedet. En vigtig sag var <strong>og</strong>så skuffen under<br />
skrædderbordet - der boede nemlig hunden!<br />
<strong>Skovsted</strong> købmand<br />
Af Aage Jacobsen <strong>og</strong> Svend Sørensen<br />
Betegnelsen høker blev lovfæstet i høkerloven, der<br />
blev vedtaget i 1856. Loven var et led i de nye tanker<br />
om frihandel, <strong>og</strong> den bestemte, at der overalt på landet<br />
kunne drives handel uden bevilling. Indtil 1920<br />
bevarede man d<strong>og</strong> en handelsfri zone, de såkaldte<br />
"læbælter", rundt om købstæderne.<br />
Der har været høker flere steder i <strong>Skovsted</strong>. Et af<br />
stederne var Bromøllevej 5, hvor Olga Skårup nu bor.<br />
Butikken blev i flere år drevet af Chr. Sunesens søster,<br />
Marie "Høker" (Jensen). Hun solgte til en karl fra<br />
<strong>Skovsted</strong>lund, Edvard Skårup. Det gik imidlertid ikke,<br />
<strong>og</strong> den blev overtaget af Martin Skytte, der havde ejet<br />
<strong>Skovsted</strong>lund. Som karlens tidligere husbond havde han<br />
sikkert penge i klemme i høkerbutikken. Da Martin<br />
Skytte i 1913 solgte <strong>Skovsted</strong>lund til Anton Tovsig,<br />
flyttede han en kort tid til <strong>Thisted</strong>, men han måtte altså<br />
ret hurtigt vende tilbage til <strong>Skovsted</strong>. Da hans kone<br />
døde i december 1914, boede de i <strong>Skovsted</strong>.<br />
<strong>Skovsted</strong> købmandsgård i Kr. Kr<strong>og</strong>s tid, ca. 1910<br />
<strong>Skovsted</strong> købmandsbutik, Kjelstrupvej 30, blev<br />
bygget i 1906 af Kr. Kr<strong>og</strong>h, der samme år flyttede fra<br />
<strong>Skovsted</strong>lund. Han kørte post til <strong>Thisted</strong>, samtidig med<br />
at han drev forretningen. Han havde jorden til den<br />
nuværende Overballegård <strong>og</strong> byggede derfor en længe<br />
med stald <strong>og</strong> lade vinkelret på købmandshuset. I 1914<br />
byggede han imidlertid Overballegård <strong>og</strong> nedrev staldlængen<br />
ved butikken <strong>og</strong> flyttede den til den nye gård.<br />
Fra pålidelig kilde ved vi, at Niels Skårups sv<strong>og</strong>er,<br />
Anders Bunk, har været købmand i <strong>Skovsted</strong>. Vi går ud<br />
fra, at han har overtaget forretningen efter Kr. Kr<strong>og</strong>h,<br />
sikkert i 1914.<br />
Martin Skyttes tid i den første høkerbutik må have<br />
været kort, idet han valgte at nedlægge høkerbutikken<br />
for i stedet at købe den nye forretning af Anders Bunk.<br />
Skytte solgte igen i 1918 til Andreas Toftdahl, der kun<br />
fik et år i <strong>Skovsted</strong>. Den 1. januar 1919 blev<br />
forretningen overtaget af en uddannet kommis, <strong>og</strong><br />
dermed blev navnet Jacobsen knyttet til huset i de næste<br />
mange år.<br />
J. P Jacobsen<br />
Ligesom <strong>Thisted</strong> så har <strong>Skovsted</strong> haft sin J. P.<br />
Jacobsen. I <strong>Skovsted</strong> stod forb<strong>og</strong>staverne imidlertid for<br />
Jørgen Peter. Han blev født den 19. januar 1894 i<br />
Nørresundby som søn af tømrer Jacob Julius Jacobsen.<br />
Jørgen Peter voksede op i Grønnegade 4 <strong>og</strong> gik i<br />
Nørresundby kommuneskole. Karakterb<strong>og</strong>en for de syv<br />
år i skolen er bevaret, <strong>og</strong> den viser, at det gik fremad<br />
med karaktererne. Ved den første karaktergivning var<br />
han nr. 16 af 26 elever, men midt i skoleforløbet var han<br />
blandt de allerbedste.<br />
Jørgen Peter kom ud af skolen i 1908 <strong>og</strong> kom straks<br />
i købmandslære i Nørresundby. Den 5. november 1911<br />
underskrev købmand Johs. Andersen nedenstående<br />
anbefaling:<br />
"Jørgen Peter Jacobsen har været i min Forretning i<br />
3. Aar som Lærling fra 1ste Mai 1908 til 1ste November<br />
d. A. jeg kan anbefale Jacobsen for at være et ærligt
paalidelig Menneske <strong>og</strong> i alle retninger et ædruelig<br />
Menneske <strong>og</strong> ønsker ham alt godt i Fremtiden."<br />
1 april 1912 t<strong>og</strong> J. P. Jacobsen afgangseksamen fra<br />
Nørresundby handelsskole med et gennemsnit på mg.<br />
Fra 1. maj 1912 til 1. april 1917 var han kommis hos to<br />
købmænd i Hundborg. Også her fik han gode anbefalinger.<br />
Bl.a. hedder det:<br />
"Han er et ædrueligt, ordentligt <strong>og</strong> paalideligt, ungt<br />
Menneske, flink <strong>og</strong> hurtig Ekspedient, regner <strong>og</strong> skriver<br />
godt <strong>og</strong> har altid forstaaet at vinde Kunderne for sig."<br />
Jørgen Peter Jacobsen forlod Hundborg i april 1917<br />
for at melde sig til soldatertjeneste i Sandholm-lejren. I<br />
soldaterb<strong>og</strong>en beskrives han som 168 cm høj, middel af<br />
vækst <strong>og</strong> med blondt hår <strong>og</strong> grå øjne. Efter 18 måneders<br />
tjenestetid blev han hjemsendt i oktober 1918. Han<br />
havde frirejse fra København til Todbøl, så kursen var<br />
direkte hjem til kæresten Inger Marie Jensby i Jannerup.<br />
Hun var et år yngre end han, født 11. februar 1895.<br />
Inger stammede fra gården Hestholm ved<br />
Jannerup. I n<strong>og</strong>le år var hun ude at tjene som stue- <strong>og</strong><br />
kokkepige. Hun lærte at lave mad til folkene <strong>og</strong> havde<br />
<strong>og</strong>så deltaget i malkningen. Den højeste løn opnåede<br />
hun i den sidste plads, da hun fik 160 kr. for et år.<br />
Dengang kunne en arbejdsmand tjene 3 kr. om dagen.<br />
Kort tid efter Jørgen Peters hjemsendelse fra<br />
soldatertjeneste kom han i kontakt med Andreas<br />
Toftdahl i <strong>Skovsted</strong>. D. 4. december 1918 underskrev de<br />
en købe<br />
kontrakt, efter<br />
hvilken<br />
overdragelsen<br />
skulle ske den 1.<br />
januar. Købsprisen<br />
var 14.000 kr. -<br />
12.000 kr. for<br />
Jacobsens underskrift på<br />
købekontrakten<br />
ejendommen <strong>og</strong><br />
2.000 kr. for løsøre<br />
m.v. Jørgen Peter<br />
blev gift med Inger<br />
Jannerup kirke den 27. december, <strong>og</strong> så var de klar til at<br />
blive købmandsfolk i <strong>Skovsted</strong>.<br />
Den første kasseb<strong>og</strong> starter den 1. januar 1919,<br />
men næringsbeviset som høker er underskrevet den 18.<br />
februar 1919 af Bjerregaard, der senere blev borgmester<br />
i <strong>Thisted</strong>. J. P. Jacobsens første kasseb<strong>og</strong> viser, at der<br />
den første januar 1919 var en kassebeholdning på 798<br />
kr. Kontantsalget d. 2. januar var på 32 kr., <strong>og</strong> hele<br />
månedens kontante omsætning beløb sig til 1.688 kr. <strong>og</strong><br />
41 øre. Januar er imidlertid en stille tid, <strong>og</strong> de bedste<br />
måneder nåede omsætningen op på omkring 4.000 kr.<br />
Årets omsætning blev i afrundet kronebeløb på 39.264<br />
kr. Varelager <strong>og</strong> indbo var i starten forsikret for 5.000<br />
kr. - det kostede 29 kr. i kvartalet i forsikringspræmie.<br />
Den 1. juni 1919 overt<strong>og</strong> J. P. Jacobsen telefoncentralen,<br />
<strong>og</strong> i året 1920 var der en indtægt på 1.082 kr.<br />
for pasning af centralen <strong>og</strong> af brevsamlingsstedet. En<br />
mindre del af beløbet betalte postvæsenet for<br />
opstaldning af heste. Posten blev bragt ud i hestev<strong>og</strong>n<br />
fra <strong>Thisted</strong>, <strong>og</strong> mens hestene hvilede sig, delte "kusken"<br />
post ud i Hou, mens to andre uddelte den øvrige post.<br />
Sidst på dagen satte hestene igen kursen mod <strong>Thisted</strong><br />
d kk<br />
breve. I perioden 1917-36 var det Niels Thinggaard, der<br />
sad på kuskesædet. Han gjorde <strong>og</strong>så private indkøb hos<br />
købmanden i <strong>Skovsted</strong>, hvor han er indført med adressen<br />
Nørregade 32, <strong>Thisted</strong>. Han blev afløst som kørende post<br />
af Viggo Pedersen, <strong>og</strong>så kendt som Viggo "rutebilmand".<br />
Det var d<strong>og</strong> ikke kun posten, der var kørende. J. P.<br />
Jacobsen kørte landtur <strong>og</strong> kom bl.a. helt til Knudsbjerg<br />
med varer. Af <strong>og</strong> til var det Inger, der måtte trække i<br />
tømmerne. Hun måtte <strong>og</strong>så udstå andre strabadser, idet<br />
hun fødte 4 børn. Det første barn, Svend Aage, døde af<br />
lungebetændelse allerede som lille. Derefter kom Ane<br />
Johanne i 1925 <strong>og</strong> Else i 1935. Som rosinen i pølseenden<br />
kom Svend Aage Jacobsen til verden i 1937.<br />
Hønseri<br />
Man kan ikke skrive om J. P. Jacobsen, uden at det<br />
let kommer til at kagle som høns mellem linjerne. Disse<br />
fjerkræ var en væsentlig del af hans liv. Som det var<br />
almindeligt for landkøbmænd, t<strong>og</strong> <strong>og</strong>så Jacobsen mod<br />
æg fra landmændene. Fra april 1921 er der bevaret<br />
regnskaber for leverancerne til Odense Ægforretning i<br />
<strong>Thisted</strong>. På det tidspunkt blev der leveret æg for<br />
gennemsnitligt 400 kr. om ugen. N<strong>og</strong>le af æggene kom<br />
sikkert fra købmandens egne høns.<br />
Jacobsen har uden tvivl haft høns omtrent fra<br />
starten, men i januar 1926 fik Chr. Sørensens<br />
Tømmerhandel et pant i ejendommen på 2.000 kr.,<br />
hvilket kunne tyde på, at et egentlig hønseri er under<br />
opbygning. I 1933 fik Jacobsen et erhvervslån på 600 kr.<br />
af statskassen til køb af en rugemaskine af mærket<br />
"Primula". Hønseriet er med andre ord blevet en rigtig<br />
virksomhed ved siden af købmandsforretningen. For at få<br />
et overblik over omfanget kan vi kaste et blik på et<br />
driftsregnskab <strong>og</strong> en statusopgørelse, der er bevaret for<br />
året 1936.<br />
ØB,SENS KONTROLHØNSE<br />
FF ?`ISim < ('1 r;54<br />
, " , , , : F~s=re«r'<br />
Jacobsens brevpapir<br />
Ved udgangen af 1936 var ejendomsvurderingen på<br />
9.200 kr., <strong>og</strong> varelageret beløb sig til 4.677 kr. (ørebeløbene<br />
er rundet væk i dette afsnit). Hønsehusene med<br />
inventar var opgjort til 4000 kr., <strong>og</strong> i husene var der 549<br />
stk. fjerkræ á 2 kr. Et beløb på 900 kr. er opgivet for<br />
motorrugemaskiner.<br />
I løbet af 1936 blev der omsat varer i købmandsbutikken<br />
for 18.642 kr. Hønseriet indbragte 7.224 kr. for<br />
æg <strong>og</strong> daggamle kyllinger. Desuden var der solgt ruge-<br />
(
mødre for 5.935 kr. Dette sidste beløb stammede fra en<br />
produktion, som Jacobsen havde i et baghus sammen<br />
med tømrer Alfred Petersen. En brand den 5. marts 1942<br />
satte imidlertid en stopper for dette foretagende. I<br />
forbindelse med branden blev der udbetalt 1.500 kr. i<br />
erstatning af brandforsikringen.<br />
Den skattepligtige indkomst for 1936 beregnede J.<br />
P. Jacobsens til et beløb på 1.714 kr. Når de fradragsberettigede<br />
omkostninger var trukket fra, så var der stort<br />
set kun indtægten fra centralen <strong>og</strong> postvæsenet at svare<br />
skat af. Centralen indbragte 1.222 kr. <strong>og</strong> posten 769 kr. -<br />
i alt 1.991 kr. Af regnskabet fremgår det i øvrigt, at der<br />
var en tjenestepige i huset.<br />
1930'erne indledes med en landbrugskrise, <strong>og</strong><br />
denne krise kan selvfølgelig aflæses i regnskabet for<br />
1936, men med faste indtægter holdt man altså skindet<br />
på næsen. Vi må <strong>og</strong>så tage i betragtning, at ingen<br />
normalt var interesseret i at betale mere i skat end<br />
nødvendigt, så der er naturligvis ikke pyntet på resultatet<br />
i regnskabet. Og selv om der blev svaret skat af<br />
forbruget af egne varer, så må det alt i alt have været en<br />
fordel at have nem adgang til æg, kyllingesteg <strong>og</strong><br />
kolonialvarer.<br />
Jacobsens hønseri var et kontrolhønseri, en<br />
betegnelse der kommer af, at hønsene var under<br />
regelmæssig dyrlægekontrol. Der blev fremstillet<br />
postkort med billede af hønseriet, der <strong>og</strong>så rådede over<br />
eget brevpapir. Som hoved på brevpapiret står der: "J. P.<br />
Jacobsens kontrolhønseri." Efter adressen kan man læse:<br />
"Hønseriet tildelt 1. præmie + tillægspræmie i<br />
stedbedømmelsen samt Det kgl. danske<br />
Landhusholdningsselskabs store sølvbøger." Ved siden<br />
af et billede af hønseriet oplyses: "Specialopdræt af<br />
brune italienere <strong>og</strong> rhode islands reds." - "Gennemført<br />
kontrol <strong>og</strong> stamb<strong>og</strong>sføring. Rugeæg <strong>og</strong> daggamle<br />
kyllinger samt tillægsdyr afgives."<br />
Inger <strong>og</strong> Jørgen Peter Jacobsen<br />
ved deres sølvbryllup 27.12.1943<br />
For Inger <strong>og</strong><br />
J. P. Jacobsen var<br />
der meget at se til<br />
med så mange<br />
funktioner på den<br />
samme matrikel.<br />
Resultatet blev da<br />
<strong>og</strong>så, at forretningen<br />
blev lejet ud,<br />
<strong>og</strong> med de stigende<br />
priser på<br />
hønsefoder under krigen var kontrolhønseriets<br />
dage <strong>og</strong>så talte.<br />
Butikken lejes ud<br />
11937 lejede J. P. Jacobsen købmandshandelen ud<br />
til kommis Karl M. Jensen, Sundby. Han skulle ud<br />
over butikken have beboelse i den vestlige del af huset,<br />
mens Inger <strong>og</strong> J. P. Jacobsen indrettede sig i den anden<br />
del af huset med telefoncentral <strong>og</strong> brevsamlingssted.<br />
Lejekon-trakten er underskrevet den 8. oktober, <strong>og</strong> af<br />
den fremgår det, at den årlige leje var 684 kr.<br />
Foruden lokalerne var der følgende løsøre med i<br />
lejemålet: 1 disk, 1 reol med skuffer til kolonial, 1 reol<br />
til isenkram, 3 små reoler, 4 skabe, 1 diskvægt med<br />
lodder, 1 decimalvægt med lodder, 1 sækkev<strong>og</strong>n, 1<br />
pengeskab, 1 bord, 5 stole, 1 skrivebord, 1 divan, 1<br />
lille bord, 1 reol <strong>og</strong> lamper <strong>og</strong> lysekroner.<br />
Karl Jensen fik kun to år som købmand i<br />
<strong>Skovsted</strong>. Den 1. september 1939 blev forretningen<br />
udlejet til Harry Nielsen, der var søn af skrædder A. M.<br />
Nielsen. Han boede på den anden side af vejen, hvor<br />
han drev en blandet landhandel ved siden af<br />
skrædderiet. Samtidig med at lejekontrakten blev<br />
underskrevet, blev der indgået en overenskomst mellem<br />
A. M. Nielsen <strong>og</strong> J. P. Jacobsen, der begge fraskrev sig<br />
retten til at handle med kolonialvarer <strong>og</strong> isenkram.<br />
A. M. Nielsen må d<strong>og</strong> sælge sit varelager, <strong>og</strong> han<br />
forbeholder sig ret til at handle med herre-ekvipering,<br />
beklædning <strong>og</strong> manufakturvarer, tobak, cigarer, cykler,<br />
cykeldele, benzin, olie, jagtrekvisitter, ammunition,<br />
sodavand <strong>og</strong> skattefri øl.<br />
I februar 1943 overgik lejemålet til kommis Herluf<br />
Wigh Thomsen, Østerild. Han tegnede en femårig lejekontrakt<br />
med en årlig leje på 720 kr. I oktober 1947<br />
ansøgte J. P. Jacobsen s<strong>og</strong>nerådet om at måtte forhøje<br />
lejen til 80 kr. om måneden fra maj 1948.<br />
Det blev bevilget, fordi han i foråret 1946 havde<br />
ombygget <strong>og</strong> udvidet forretning, pakhus <strong>og</strong><br />
privatlejligheden for et beløb på 7.000 kr. Den synlige<br />
forandring var, at der blev bygget til den vestlige ende<br />
af huset, så huset blev forlænget med to hold vinduer.<br />
En del år senere blev huset i øvrigt forsynet med kvist<br />
ud til vejen.<br />
Herluf Wigh Thomsen var under besættelsen<br />
involveret i det illegale arbejde. Bl.a. lavede han i<br />
gården en ekstra kloak, hvor han skjulte illegale våben.<br />
Da J. P. Jacobsen afviklede hønseriet, sl<strong>og</strong> han sig<br />
bl.a. på frugtavl, idet han plantede frugttræer på et areal,<br />
som han havde købt af smed Viggo Christensen. I sommeren<br />
1949 blev Jacobsen ansat som ekstrabud ved<br />
postvæsenet. Samtidig blev Inger antaget som<br />
brevsamler, en titel som formelt tidligere havde tilhørt<br />
hendes mand. Dengang cyklede posten rundt, <strong>og</strong><br />
Jacobsen fik aldrig kørekort. Han købte ganske vist en<br />
bil i 1955, men det var Aage, der måtte sidde ved rattet.<br />
Den første bil var en Skoda varev<strong>og</strong>n (årg. 52), der blev<br />
købt for 10.000 kr.<br />
Aage Jacobsen arbejdede efter sin konfirmation i<br />
fem år på Sdr. Kortegård, men han vedblev at bo<br />
hjemme. Den 4. januar 1958 begyndte han som faderen<br />
ved postvæsenet som ekstrabud.
Til skattevæsenet opgav postkontoret hans indtægt for<br />
1958 til 3.960 kr. Samme år tjente faderen 4.171 kr.,<br />
mens moderen havde en ind-tjening som brevsamler på<br />
3.262 kr.<br />
Det sidste købmandspar i <strong>Skovsted</strong> var Karen <strong>og</strong><br />
Herman Bak-Jensen, der afløste Herluf Wigh Thomsen<br />
i 1951. Herman blev født i 1916 i Vang, hvor hans far<br />
var købmand. Han var kommis derhjemme <strong>og</strong> overt<strong>og</strong><br />
under besættelsen forretningen efter faderens død. Han<br />
blev gift med Karen i 1942. Hun var fra Lønnerup, hvor<br />
hun blev født 1920. I ægteskabet fik de tre børn:<br />
M<strong>og</strong>ens (1942), Ilse (1944) <strong>og</strong> Vibeke (1955).<br />
Karen sammen med Astrid Christoffersen <strong>og</strong> Morten<br />
<strong>og</strong> Jesper Yde Knudsen<br />
Herman Bak-Jensen er den købmand, der har stået i<br />
længst tid bag disken i <strong>Skovsted</strong>. Han døde i 1983, men<br />
Karen var vant til at hjælpe til i butikken, så hun førte<br />
forretningen videre endnu et par år. I 1985 drejede hun<br />
nøglen rundt for sidste gang <strong>og</strong> flyttede til Gråkildevej i<br />
Tilsted, hvor hun døde i 1993.<br />
Aage Jacobsen blev ikke post-kollega med sin far i<br />
så lang tid. Efter kort tids sygdom døde J. P. Jacobsen i<br />
1960. Inger Jacobsen var derefter alene om at passe<br />
centralen <strong>og</strong> brevsamlingsstedet. Hun havde fortsat lejeindtægten<br />
fra Herman Bak-Jensen, der ifølge en lejekontrakt<br />
fra 1964 betalte en månedlig leje af butikken på<br />
135 kr. Et par år efter fik Inger Jacobsen imidlertid en<br />
uventet ekstraindtægt, idet hun vandt en bil på en FDFlodseddel.<br />
Det var en Ford Consul Cortina, som<br />
indbragte hende et beløb på 16.000 kr. i januar 1966.<br />
Efter den gevinst var det efter sigende lidt lettere at<br />
sælge FDF-lodsedler i <strong>Skovsted</strong>.<br />
Når Inger Jacobsen havde behov for afløsning, fik<br />
hun en hjælpende hånd fra Anna <strong>og</strong> Aage Jacobsen. De<br />
var blevet gift i 1959, <strong>og</strong> to år senere byggede de deres<br />
hus, "Ålbak". Her vågnede han engang, da vækkeuret<br />
ringede. Det var der ikke n<strong>og</strong>et mærkeligt i, men Anna<br />
kiggede lidt, da han i halvsøvne greb vækkeuret <strong>og</strong><br />
sagde: "<strong>Skovsted</strong>"!<br />
Efter 1970 kunne Inger Jacobsen imidlertid sove<br />
roligt om natten, idet centralen blev automatiseret. Hun<br />
blev boende i huset indtil sin død i 1986. Samme år blev<br />
huset solgt til Leo Kaarfast.<br />
Inger Jacobsen ved centralbordet i<br />
1970. <strong>Skovsted</strong> central blev oprettet<br />
som statstelefonstation i 1907 <strong>og</strong> blev<br />
overtaget af Jydsk Telefon 1. januar<br />
1923, da der var 15 abonnenter<br />
Inger Jacobsen passede centralen fra<br />
1919, indtil den blev nedlagt 7.<br />
november 1970. Ved denne<br />
automatisering blev 75 abonnenter<br />
overført til Sennels. Inger Jacobsen<br />
havde i sovekammeret en klokke, der<br />
vækkede hende, hvis n<strong>og</strong>en skulle<br />
telefonere om natten. Det skete mest,<br />
hvis n<strong>og</strong>en havde brug for en<br />
dyrlæge
Bromølle<br />
af Mads Frost<br />
Maleri af det gamle Bromølle<br />
Ude i det flade land, hvor stenalderhavet i sin tid gik<br />
ind mellem <strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> Kløv ligger Bromølle.<br />
Historien om Bromølle går langt tilbage, <strong>og</strong> den var en<br />
af de største møller i Thy. Den nævnes allerede i 1568,<br />
<strong>og</strong> var på den tid ejet af Ørum slot. I 1662 bliver møllen<br />
udlagt fra Ørum Slot. Præster var åbenbart på den tid et<br />
foretagsomt folkefærd, for møllen skødes i 1688 til en<br />
sjællandsk præst, Hans Lund, der d<strong>og</strong> igen forpagter<br />
møllen ud. Mølleren klager imidlertid over, at der fra<br />
Valborgsdag til Sct. Olufs dag, ikke kan males på<br />
møllen, uden der falder stor regn. Også den gang har<br />
der været miljøinteresser, der skulle varetages. I 1708<br />
hedder det i en landmålings-forretning: "Bromølle må<br />
ikke opstemme sit vand, længere end til 1. maj for de<br />
omliggende enges skyld".<br />
Blandt de mange aktiviteter omkring møllen, har<br />
der fra gammel tid <strong>og</strong>så været drevet et ret stort<br />
landbrug. Lars Nielsen (Roer) skriver bl.a i Historisk<br />
årb<strong>og</strong> fra 1965, i sine barndomserindringer fra<br />
<strong>Skovsted</strong>, om engen <strong>og</strong> området omkring Bromølle. I<br />
åen var der masser af fisk, <strong>og</strong>så ål. Der var meget for<br />
en dreng at se på. Der var først det store vandhjul, som<br />
trak møllen, hvorpå der stod, den tapre landsoldat, som<br />
drejede med rundt når møllen arbejdede. Der var<br />
stampemøllen, der blev trukket af et andet vandhjul. En<br />
stampemølle er en gammel vandmølletype, hvis hjul<br />
drev n<strong>og</strong>le tykke bjælker, kaldet stampere lodret op <strong>og</strong><br />
ned. De brugtes til valkning af tøj <strong>og</strong> til knusning af<br />
hårde emner.<br />
Fra Bromølle kørte om vinteren to spand heste ud<br />
efter korn hos bønderne, <strong>og</strong> somme tider holdt der i<br />
gården mange store læs korn, der skulle males. Hvis<br />
der var ventetid, kom folk ind i borgerstuen <strong>og</strong> fik en<br />
dram <strong>og</strong> en tår øl <strong>og</strong> fik piben stoppet, <strong>og</strong> så fortaltes<br />
der historier. Der lå i sin tid <strong>og</strong>så en stor vejrmølle, lidt<br />
sydøst for vandmøllen, den blev omkring 1870 flyttet<br />
til Kjelstrup <strong>og</strong> fungerede der i ca. 50 år som mølle,<br />
inden den blev nedrevet. En anden vejrmølle lå på<br />
bakken mellem Hillerslev <strong>og</strong> <strong>Skovsted</strong>. Den blev kaldt<br />
"Drillepig", <strong>og</strong> det fortaltes, at den var bygget som en<br />
konkurrent til Bromølle, deraf navnet. Til Bromølle<br />
hørte dengang Søndermarken, hvor nu Overballegård<br />
ligger.<br />
Bromølle har i tidens løb haft mange ejere. Vi kan i<br />
de gamle protokoller læse om handler op gennem det<br />
attende århundrede, <strong>og</strong> n<strong>og</strong>et tyder på, at det ikke altid<br />
har været en god forretning, at drive møllen.<br />
En <strong>Thisted</strong> købmand ved navn Springborg købte<br />
møllen i1849. Korrespondancer mellem det daværende<br />
s<strong>og</strong>neråd <strong>og</strong> amtmand Rosenkrantz viser, at samme<br />
købmand forsøger at krybe udenom den skat, der var<br />
pålagt møllen, den såkaldte mølleskyld.<br />
Og på s<strong>og</strong>nerådets vegne "indstiller man til hans<br />
højvelbårenhed amtmand Rosenkrantz at afgjøre sagen".<br />
Om det skyldes manglende vand til at drive møllen,<br />
melder historien meget lidt om, men efter købmand<br />
Springborgs død i 1863 går møllen med tilliggende<br />
jorder på tvangsauktion.<br />
I beskrivelsen af ejendommen hævder<br />
herredskontoret i <strong>Thisted</strong> ganske vidst, at der på alle tider<br />
af året er vand nok til at drive møllen, <strong>og</strong> at ejendommen<br />
består af en toetagers grundmuret vandmølle, hvori der<br />
er to melkværne <strong>og</strong> to sigter.<br />
Møllen er anlagt efter nyeste konstruktion, <strong>og</strong> der er<br />
plads til yderligere udvidelser. Der er en hollandsk<br />
vindmølle med 27 alens vingefang hvor der er to<br />
melkværne.<br />
En stampemølle med ibygget smedje. Et grundmuret<br />
våningshus, med en rummelig <strong>og</strong> god beboelse, samt<br />
rummelige udhuse, hvori det så består.<br />
Jorderne var 79 tdr. bygsædeland agerjord, 40 tdr.<br />
bygsæde eng, hvorpå der kan avles ca. 60 læs hø <strong>og</strong> 30<br />
læs rør, 5 tdr. sædetørvemose, samt et hedeskifte på 2<br />
tdr. sæde.<br />
I 1908 blev møllen nedlagt <strong>og</strong> Bromølle er herefter<br />
drevet som almindeligt landbrug.<br />
I ca. 1930 blev gården købt af Chr. Hammer, <strong>og</strong> i<br />
1942 blev hele ejendommen bygget op med stuehus <strong>og</strong><br />
udhuse.<br />
Kirke <strong>og</strong> S<strong>og</strong>n har besøgt de nuværende ejere Karen<br />
Marie <strong>og</strong> Gert Agesen. Ud af papirer, de er i besiddelse<br />
af, kan vi læse, at stuehuset (det nuværende) er på 130<br />
m 2 i tre plan, <strong>og</strong> at det ialt kostede 29.900. Til orientering<br />
var der i stuehuset 30 lamper á 43 kr. Stalden var på 420<br />
m 2 , <strong>og</strong> kostede 19.400 kr., der var 5 lamper. Endelig var<br />
der laden på 485 m 2 -, der var 1 lampe.<br />
Lys var åbenbart ikke n<strong>og</strong>et man just frådsede med i<br />
udhusene. Endelig blev der bygget et hønsehus til 600 kr.<br />
+ lidt div., ialt 69905 kr. for at bygge en stor gård. Tal vi<br />
i dag næsten ikke kan forholde os til.<br />
I 1973 købte de fire søkende Mads, Bent, Gert <strong>og</strong><br />
Karen Agesen Bromølle. I 1974 brændte alle udhuse <strong>og</strong><br />
Karen Marie <strong>og</strong> Gert Agesen overt<strong>og</strong> året efter gården<br />
alene. Der blev bygget stald <strong>og</strong> lade for at starte en<br />
fedetyrsproduktion med 575 kalve ad gangen, en<br />
produktion man kørte til 1981 sammen med Skræddergården<br />
i Hjardemål, der var ejet af Gerts far, Georg
Agesen. Da produktionen var på sit højeste, var man på<br />
ca. 1500 kreaturer, men som Gert Agesen tørt bemærker,<br />
hvis ikke der er penge i det, går det sjove jo væk.<br />
Bromølle har i 6 år ligget hen som brak, men bliver<br />
nu igen dyrket. Alt i alt et sted, hvor man hører lidt af<br />
historiens vingesus, <strong>og</strong> hvor man som gæst i de<br />
hyggelige stuer, fornemmer en stor pietetsfølelse for<br />
slægter som gik forud på Bromølle. Hvis n<strong>og</strong>en skulle<br />
ligge inde med materialer om møllens historie, er man<br />
meget velkommen til at kontakte familien Agesen, der<br />
er meget interesseret i Bromølles fortid.<br />
Fra en anden tid i <strong>Skovsted</strong><br />
af Mads Frost<br />
Hillerslev s<strong>og</strong>n består som bekendt af flere<br />
lokaliteter, Brund, Kjeldstrup, <strong>Skovsted</strong> osv. Vi har<br />
besøgt <strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> talt med en af dem , der har boet<br />
der i rigtig mange år <strong>og</strong> som levende har fulgt med i<br />
den udvikling, der har været i dette område af s<strong>og</strong>net.<br />
Tage Kristensen er født på gården i <strong>Skovsted</strong>, hvor<br />
han stadig bor. Tage fortæller, at hans far købte ejendommen,<br />
der ligger i ly bag bakken <strong>og</strong> med udsigt<br />
over <strong>Skovsted</strong> eng, i 1908.<br />
Ejendommen som den så ud i 1930'erne<br />
På det tidspunkt var det et andet <strong>Skovsted</strong> end det<br />
vi kender i dag. Tage Kristensen gik i <strong>Skovsted</strong> skole,<br />
der på det tidspunkt rummede ca. 40 børn. Dette til<br />
trods for at der både var skole i Kjeldstrup, i Kløv, i<br />
Hunstrup osv. Men i den tid nøjedes folk ikke med at få<br />
2 børn, dengang var det ikke ualmindeligt, at der var 15<br />
- 18 børn i en familie, ja helt op til 20 børn kan Tage<br />
fortælle.<br />
Man kan undre sig over, hvor mange forretninger,<br />
der var i <strong>Skovsted</strong> på den tid. Der var en smed, to<br />
købmænd - den ene købmand kombinerede forretningen<br />
med <strong>og</strong>så at være skrædder. Man behøvede således ikke<br />
at bevæge sig udenbys for at få nyt tøj. Også en bager<br />
havde man i byen. Tre murere drev deres erhverv fra<br />
<strong>Skovsted</strong>, en maler <strong>og</strong> en tækkemand hørte <strong>og</strong>så med,<br />
<strong>og</strong> i nyere tid <strong>og</strong>så et cementstøberi <strong>og</strong> en<br />
rutebilv<strong>og</strong>nmand.<br />
Man kan i dag undre sig over, at så mange<br />
mennesker kunne få føden i så lille en lokalitet. Men på<br />
det tidspunkt lavede man jo alting selv, lige fra at grave<br />
tørv i mosen , slå rør til taget, som foregik på isen i<br />
december måned <strong>og</strong> kunne være en kold hyre. Alt mad<br />
på bordet lavede man selv, ikke n<strong>og</strong>et med at gå i<br />
fryseren efter aftensmaden.<br />
På gården, hvor Tage bor, havde man i hans fars<br />
tid 7 køer <strong>og</strong> 10 grise, høns hørte <strong>og</strong>så med i<br />
besætningen.<br />
Først i 1950 blev der indlagt elektricitet. Før den<br />
tid kørte man til mølle <strong>og</strong> fik malet korn. Først til<br />
Kjeldstrup mølle, som lukkede sidst i 30'erne, <strong>og</strong><br />
senere til Hundstrup mølle.<br />
Indtil man fik lagt strøm ind, brugte man staldlygte<br />
til petroleum i stalden <strong>og</strong> inden døre. I krigens tid<br />
undertiden karbidlygter, når det kneb med petroleum.<br />
Æ KAT var et aktieselskab, der ejede landsbyens<br />
tærskeværk. Tærskeværk <strong>og</strong> dampmaskine blev<br />
transporteret fra ejendom til ejendom efter høsten. Når<br />
tærskeværket kom, var det en festlig tid.<br />
Der kunne være en halv snes personer til at hjælpe<br />
med at tærske, <strong>og</strong> de skulle alle beværtes på bedste<br />
måde.<br />
Uden for sæsonen stod tærskeværk <strong>og</strong><br />
dampmaskine i selskabets hus på Døs bakke. Ikke alle<br />
kunne få besøg af tærskeværket lige efter høst, så hvis<br />
det kneb med kornet, måtte man til tider ty til plejlen.<br />
Selv om vi i dag synes, at de små samfund kunne<br />
virke lukkede, var virkeligheden ikke altid sådan. Året<br />
var rigt på begivenheder, som helst skulle følges. Det<br />
var god kutyme, at kartoflerne var gravet op, inden man<br />
skulle til Store Onsdagsmarked, der fandt sted på<br />
Frederikstorv i <strong>Thisted</strong>. Fjorten dage efter var det<br />
Skønne Onsdagsmarked, man skulle følge. Sådan var<br />
året rigt på begivenheder.<br />
Tage Kristensen har næsten hele sit liv boet i<br />
<strong>Skovsted</strong>, d<strong>og</strong> undtaget i 1947-48 hvor han var soldat i<br />
Viborg <strong>og</strong> senere på Bornholm.<br />
Først i 50'erne t<strong>og</strong> Tage Kristensen på<br />
landbrugsskole på Fyn. Under opholdet her stiftede<br />
Tage bekendtskab med politik, <strong>og</strong> han blev især<br />
interesseret i Henry Georges ideer om, at jordkloden<br />
skulle være menneskehedens fælles arv <strong>og</strong> ejendom, <strong>og</strong><br />
at det derfor ikke skulle være mulig for kapitalen, at<br />
tjene på jordværdistigning.<br />
Tage Kristensens politiske engagement har bl. a.<br />
givet sig udtryk i et utal af læserbreve, <strong>og</strong> ingen er i<br />
tvivl om, at Retsforbundet står hans hjerte nær, samt at<br />
han er modstander af EU.<br />
På spørgsmålet om, hvad det næste læserbrev<br />
handler om, svarede Tage med et glimt i øjet-. "Det er<br />
en hemmelighed, men det er skrevet, <strong>og</strong> så kan I jo selv<br />
læse det i avisen."<br />
Lokalhistoriske skrifter for Hillerslev-<strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>ne. Nr. 2,<br />
27
De følgende portrætter er et resultat af samtaler,<br />
som fandt sted i oktober <strong>og</strong> november 1982 i de<br />
pågældendes hjem. Oplysningerne blev skrevet ned i<br />
hånden <strong>og</strong> straks derefter renskrevet. For Niels Skårups<br />
vedkommende er der desuden anvendt et interview i<br />
<strong>Thisted</strong> Dagblad 8. sept. 1979 samt oplysninger fra en<br />
båndoptagelse, som Johan Thastum foret<strong>og</strong> samme år.<br />
Til hæftet her er der kun redigeret lidt, <strong>og</strong> der er<br />
bibeholdt spr<strong>og</strong>lig nutid n<strong>og</strong>le steder, selv om de<br />
implicerede er afgået ved døden. Niels Skårup døde i<br />
1982, Karl Olesen <strong>og</strong> Jens Peter Henriksen i 1984, Jens<br />
Sunesen i 1986 <strong>og</strong> Kjærgård Sunesen i 1992.<br />
Naboer i <strong>Skovsted</strong><br />
af Svend Sørensen<br />
Niels Skårup<br />
Som den ældste af 5 børn blev Niels Skårup født 8/9<br />
1884 i Hunstrup, hvor faderen forpagtede præstegården.<br />
Faderen Jens Kr. Skårup havde en bror, der var lærer i<br />
<strong>Skovsted</strong>, <strong>og</strong> han var årsag til, at Niels <strong>og</strong> hans forældre<br />
flyttede fra Hunstrup i 1896. Der havde været n<strong>og</strong>en snak<br />
om, at præstegården i Hunstrup skulle udstykkes, så Kr.<br />
Skårup var indstillet på at søge andre græsgange. Da<br />
lærer Skårup en dag kom <strong>og</strong> fortalte, at nu var<br />
præstegårdsforpagtningen i Hillerslev ledig, så blev der<br />
ikke tøvet længe. Kr. Skårup søgte <strong>og</strong> fik forpagtningen -<br />
i første omgang for en periode på 9 år.<br />
Præstegården i Hillerslev lå mellem Nors <strong>og</strong><br />
Hillerslev, hvor Svend Sixhøj i dag bor. Da Kr. Skårup<br />
flyttede hertil i 1896, var jorden i ret dårlig forfatning,<br />
men han fik hurtigt gården på fode igen. Der var endnu<br />
ca. 3 år tilbage af forpagtningen i Hunstrup, så her måtte<br />
ansættes en bestyrer.<br />
Niels Skårup kom til at gå i skole i Hillerslev i ca.<br />
halvandet år <strong>og</strong> blev konfirmeret i Hillerslev kirke i<br />
efteråret 1898. Indtil han blev gift, hjalp han til<br />
derhjemme bortset fra et enkelt år, da han tjente hos en<br />
faster i Kløv. Han var da omkring 21 år, <strong>og</strong> for det år<br />
fik han 275 kr., men det holdt hårdt, for manden ville<br />
kun give "halvtredie hundrede" (250 kr.).<br />
Maren <strong>og</strong> Niels Skaarup i 1947<br />
I 1910 blev<br />
Niels gift med<br />
Maren, der var<br />
datter af Lars<br />
Bunk i Hillerslev.<br />
Siden hun var 3<br />
år, var hun<br />
imidlertid vokset<br />
op som en slags<br />
plejedatter hos<br />
Hanne <strong>og</strong> Ib<br />
Tonn i <strong>Skovsted</strong>. I folketællingen i 1911 benævnes han<br />
som Ib Kr. Thomsen, men Niels Skårup kalder ham Ib<br />
Tonn eller bare Ib (iikb). Ib's far havde til gengæld Tonn<br />
i sit navn (stavet Tunn i kirkeb<strong>og</strong>en). Ib <strong>og</strong> Hanne havde<br />
ingen børn, så de fik lov til at beholde Maren, der alle-<br />
Maren Skaarup sammen med Hanne <strong>og</strong> Ib Tonn<br />
rede havde tre mindre søskende (heraf et hold<br />
tvillinger). Hun beholdt d<strong>og</strong> forbindelsen til sine<br />
forældre <strong>og</strong> sagde ikke far <strong>og</strong> mor til Ib <strong>og</strong> Hanne.<br />
Efter giftermålet købte Maren <strong>og</strong> Niels Skårup en<br />
mindre ejendom, der lå syd for den gamle præstegård.<br />
Efter to år blev den solgt til sv<strong>og</strong>eren Mikkel Larsen.<br />
Niels <strong>og</strong> Maren blev i 1912 opsøgt af Ib Tonn, der<br />
ønskede, at de skulle overtage gården hjemme i<br />
<strong>Skovsted</strong> (ejes i dag af Jens Iversen). Grunden var, at de<br />
døjede med at få n<strong>og</strong>en til at passe en gammel kone,<br />
som ifølge Niels ikke var rigtig kl<strong>og</strong> - der var bl.a.<br />
tremmer for vinduet til hendes kammer.<br />
I folketællingen i 1911 omtales hun som en<br />
slægtning. Hun hed Ane Thomsen (f. 1830) <strong>og</strong> var en<br />
søster til Ib Thomsen. Ifølge Olga Skårup skyldtes<br />
hendes tungsindighed, at hun engang havde givet n<strong>og</strong>le<br />
børn lov til at løbe på isen. En dreng druknede, <strong>og</strong> det<br />
kom hun aldrig over.<br />
Maren havde været vant til at passe hende, så der<br />
var behov for, at hun påt<strong>og</strong> sig opgaven igen. Ib (f.<br />
1839) <strong>og</strong> hans kone Hanne (døbt Johanne i 1828) havde<br />
da <strong>og</strong>så en alder, hvor det var naturligt at lægge op.<br />
Som den handelsmand Niels Skårup var, så blev<br />
der selvfølgelig snakket lidt frem <strong>og</strong> tilbage om prisen,<br />
før man nåede til enighed om 23.500 kr. Den 1. april
Aage Skaarup i rullestol foran stuehuset på<br />
Kjelstrupvej<br />
1912 flyttede Maren <strong>og</strong> Niels til <strong>Skovsted</strong> sammen med<br />
deres søn Åge, der var et år gammel. Hanne <strong>og</strong> Ib Tonn<br />
blev boende en kort tid på gården. De havde købt et lille,<br />
sammenbygget hus i <strong>Thisted</strong>, men da det kom til stykket,<br />
ville de ikke derud. I stedet købte de et lille<br />
husmandssted i <strong>Skovsted</strong> (<strong>Skovsted</strong>vej 31).<br />
Ejendommen lå dengang længere nede mod engen, men<br />
de flyttede den op til den nuværende placering ved<br />
vejen.<br />
I 1913 fik Ib <strong>og</strong> Hanne hjælp i huset af Jens Peter<br />
Henriksens mor. Da Hanne døde i begyndelsen af 1916 i<br />
en alder af 87 år, blev hun hos Ib Tonn som<br />
husbestyrerinde. Hun hed Else, <strong>og</strong> det blev snart til Else<br />
Ib. Ib døde i 1922 i en alder af 82, <strong>og</strong> Else arvede<br />
ejendommen. Hun blev gift med Chr. Pedersen, der<br />
stammede fra Heltborg. Hun havde lært ham at kende,<br />
da han hjalp med at flytte Anton Bach's gård længere op<br />
ad bakken i årene 1915-17. Chr. Pedersen døde omkring<br />
1960, <strong>og</strong> J. P. Henriksen overt<strong>og</strong> ejendommen.<br />
Militæret havde bud efter Niels Skårup ikke mindre<br />
end 7 gange. Den almindelige værnepligt aftjente han i<br />
Aalborg i 1907. Han slap med 6 måneder lige som<br />
flertallet, der trak frinummer, mens 25 i kompagniet<br />
måtte blive der i yderligere 8 måneder. I 1908, 1909 <strong>og</strong><br />
1911 var han indkaldt til mønstring, hver gang i 25 dage.<br />
Da 1. verdenskrig brød ud i 1914, betød det indkaldelser<br />
til sikringsstyrken. Niels blev indkaldt i 2 måned fra<br />
februar 1915, <strong>og</strong> han var indkaldt i 2 måneder i både<br />
1916 <strong>og</strong> 1917. Efter at han var blevet gift, var det<br />
problematisk sådan at forlade hus <strong>og</strong> hjem, <strong>og</strong> han måtte<br />
ansætte en bestyrer (en slægtning) til at passe gården.<br />
Det betød selvfølgelig ekstra udgifter. Da Niels var<br />
indkaldt første gang i 1907, var der en, der købte en<br />
anden til at tage de sidste 8 måneder for 350 kr. En<br />
sådan løn kunne man ikke tjene som karl ved landbruget.<br />
Niels Skårup havde ikke været gårdmand i<br />
<strong>Skovsted</strong> ret længe, før han begyndte at handle. I ca. 40<br />
år cyklede han rundt i den nordlige del af Thy for at<br />
handle, fortrinsvis med kreaturer. Han fik efterhånden<br />
en fast kundekreds, <strong>og</strong> hver handelsmand havde<br />
n<strong>og</strong>enlunde sit eget område, så der var ikke så hård<br />
konkurrence. Når en handel var afsluttet, blev han<br />
næsten altid budt på en kop kaffe eller en øl. Senere<br />
kom der en lastbil <strong>og</strong> hentede dyrene, der skulle køres<br />
til marked <strong>og</strong> videresælges. I mange år rejste Niels<br />
Skårup hver mandag <strong>og</strong> tirsdag til marked i Aalborg,<br />
men han besøgte <strong>og</strong>så markederne i Års <strong>og</strong> <strong>Thisted</strong>.<br />
Det kostede 25 kr. at få et læs kreaturer kørt til Aalborg<br />
med lastbil. Når han havde kreaturer med jernbanen, fik<br />
han selv fribillet, hvis der var mindst fire kreaturer med<br />
t<strong>og</strong>et.<br />
Det var altid spændende at prange om prisen, <strong>og</strong> til<br />
tider kneb det med at blive enige. Når Niels Skårup<br />
handlede med Tage Kristensens far, fortsatte de med at<br />
prange, efter at han havde forladt gården. Som regel<br />
blev handelen afsluttet et sted på vejen.<br />
I <strong>Skovsted</strong> fik Maren <strong>og</strong> Niels Skårup yderligere tre<br />
drenge, nemlig Harald, Charles <strong>og</strong> Kristen. Den ældste<br />
søns liv blev præget af sygdom, idet han ikke selv kunne<br />
bevæge sig rundt, fra han var 14 år, indtil han døde i<br />
som 30-årig. Drengen faldt engang ned på ladegulvet fra<br />
et fyldt korngulv, <strong>og</strong> Niels mener, at det måske kan have<br />
fremkaldt sygdommen. Han gik en vinter til kiropraktor<br />
i Aalborg <strong>og</strong> på et andet tidspunkt til varmehandling i<br />
Frederikshavn, men lige lidt hjalp det. Det var d<strong>og</strong> ikke<br />
bare sine egne børn, Maren kom i berøring med. Hun<br />
var en slags reservejordemoder <strong>og</strong> hjalp mange børn til<br />
verden i <strong>Skovsted</strong>.<br />
I 1946 solgte Maren <strong>og</strong> Niels Skårup gården til<br />
Aksel Søndergård for 67.000 kr. I stedet købte de et hus<br />
på <strong>Skovsted</strong>vej for 10.000 kr. Da huset blev solgt til<br />
Niels Poulsen i 1975, kostede det seks gange så meget,<br />
<strong>og</strong> det havde Niels Skårup lidt svært ved at fatte. Niels<br />
Skårup blev boende i huset indtil 1978, da han kom på<br />
"asylet" i Hillerslev.<br />
Julen 1978, den første jul Niels Skaarup var på "asylet"
Karl Olesen<br />
Karl Olesen blev født i Dalgaard i <strong>Skovsted</strong> 14/11<br />
1900. Han blev født uden for ægteskab, men moderen<br />
Elvine blev boende hjemme, så Karl er opfødt hos sin<br />
bedstefar, Kr. Jeppesen, som han så meget op til. Gården<br />
lå nede ved krydset, men blev omkring 1913-14 flyttet<br />
op, hvor den nu ligger <strong>og</strong> er ejet af Knud Hvelplund.<br />
Bortset fra et år i Gl. Skjelsgård hos Lars Bak (1823-24)<br />
var Karl hjemme, indtil gården måtte sælges ved<br />
tvangsauktion i 1934. Siden har han boet i sit nuværende<br />
hus <strong>og</strong> har ernæret sig som daglejer. Morbroderen Jørgen<br />
var post - gik i begyndelsen <strong>og</strong> cyklede derefter. Karl<br />
Olesens mor døde i 1936, <strong>og</strong> i 1941 overt<strong>og</strong> han huset<br />
efter morbroderen.<br />
Karl Olesen husker, at han fik bank den første dag i<br />
skolen, <strong>og</strong> at han har siddet efter, fordi han kom til at<br />
vende et 1-tal forkert. Senere, i 1912, kom lærer Gellert<br />
til <strong>Skovsted</strong>, men allerede i 1914 blev han indkaldt til<br />
sikringsstyrken, <strong>og</strong> Karl havde en vikar, der hed Flade.<br />
Han var "sanggal", <strong>og</strong> det var "et frygteligt væsen", at de<br />
skulle synge hele tiden. De skrev mest på tavler i skolen<br />
- inden eksamen skulle tavlerne med hjem <strong>og</strong> skures.<br />
Grifler, penne <strong>og</strong> blyanter blev købt af degnen (1-2 øre<br />
for en griffel). Til eksamen skulle de læse et stykke for<br />
præsten.<br />
Hjemme var Karl altmuligmand. Allerede i "bette<br />
klasse" skulle han malke 2 køer til middag, før han gik i<br />
skole. Han skulle trække med køerne, <strong>og</strong> en gang blev<br />
han løbet over ende. "Jeg havde det godt, men skulle det,<br />
man blev sat til".<br />
De havde 8 køer, men senere 12. Fårene skulle<br />
flyttes et par gange om dagen. Han husker, at han somme<br />
tider kunne "ture en halv dag" for at få soen over broen,<br />
når den skulle til orne i Kielsgård.<br />
De fik en "god, stærk kost". Om morgenen fik de<br />
k<strong>og</strong>t mælk <strong>og</strong> rugbrød <strong>og</strong> til tider ost. Karl husker, at de<br />
selv bagte 18-20 rugbrød ad gangen. Mælken var i et<br />
stort fad, hvor man spiste fælles.<br />
Der var to retter mad til middag, f.eks. kål, ærter,<br />
flæsk, grød. Til mellemmad fik de om vinteren ofte<br />
saltet torsk, <strong>og</strong> til "nætter" var der grød. Der blev<br />
brygget meget øl.<br />
Da Karl flyttede til sit nuværende hus, havde han<br />
arbejde som daglejer det meste af tiden <strong>og</strong> lavede al<br />
slags landbrugsarbejde; han ville d<strong>og</strong> ikke fylde møg,<br />
men godt sprede.<br />
Han skulle op kl. 6 <strong>og</strong> skulle malke <strong>og</strong> røgte de 2<br />
køer - havde som regel 3 grise, ofte "patentgrise" som<br />
andre havde opgivet, <strong>og</strong> han havde næsten altid held med<br />
at føde dem op på 3 måneder. I begyndelsen fik han et<br />
par kroner om dagen. Ofte var han først hjemme igen kl.<br />
8 eller 9, men naboerne var flinke til at trække køerne<br />
hjem. Sommetider var han hjemme om middagen. Før<br />
malkemaskinernes tid passede han ofte bedriften, mens<br />
folk var i byen. Hjemme på gården kunne han malke 10<br />
køer på en time, men det var ikke altid så nemt med<br />
fremmede køer.<br />
Karl Olesen mener, der har været følgende<br />
teglovne: oven for Jens Fynbo, hvor K.E. Pedersen bor,<br />
syd for <strong>Skovsted</strong>lund, ved Kortegård, samt den største<br />
<strong>og</strong> sidste i Oddershede. Det sidste sted havde Kr. Kr<strong>og</strong>s<br />
bror senere høkerforretning (han lukkede forretningen,<br />
hvis han var fuld). Marie Høker (Jensen), en søster til<br />
Kr. Sunesen, havde forretning i Harald Skårups<br />
ejendom. Karl bekræfter, at Martin Skyttes karl, Edvard,<br />
overt<strong>og</strong> forretningen. Martin Skytte måtte selv overtage<br />
forretningen ("Han var lidt af en kanalje, kunne styre de<br />
fleste i kæberne <strong>og</strong> i kortene"). Skytte overt<strong>og</strong> Kr<strong>og</strong>s<br />
forretning.<br />
Ifølge Karl var Jens Andersen i Hegnsgård "ikke af<br />
de mange ord, men sagde han n<strong>og</strong>et, blev det hørt". Han<br />
var venstremand i modsætning til Kr. Kr<strong>og</strong>h, der var<br />
"stokkonservativ" <strong>og</strong> "en stiv karl". Jens Andersen fik<br />
Hovsør dæmning ført igennem mod Kr. Kr<strong>og</strong>s vilje. Jens<br />
Andersen var "fingernem", "smidig som en kat" <strong>og</strong><br />
"begavet". Konen, Marianne, havde ord for at være<br />
gerrig. Jens Andersen var den første, der havde<br />
"vindmotor" i <strong>Skovsted</strong>. De havde ingen børn, så Jens<br />
Andersen hidkaldte Svend Åge Petersens far som<br />
bestyrer, <strong>og</strong> han overt<strong>og</strong> gården.<br />
I fordums tid var der smedje, hvor Kjelstrupvej 51<br />
nu ligger. Man fandt søm, skruer o.l. deroppe i Karls<br />
barndom, men han kan kun huske, at smedjen har ligget,<br />
hvor den er nu. Ifølge Karl er der fundet trædesten i<br />
engen, så man kunne komme over til Ullerupgård i<br />
gammel tid. Han har hørt, at Kanstrup skulle være<br />
enkesæde til Ullerupgård.<br />
Jens Peter Henriksen<br />
Jens Peter Henriksen blev født 16/2 1913 i<br />
<strong>Thisted</strong>, men kom til <strong>Skovsted</strong> allerede 1 måned senere<br />
<strong>og</strong> har været der siden. Jens Peter kom i skole, da han<br />
var 6 år gammel <strong>og</strong> gik hele skoletiden hos lærer<br />
Gellert. I bette klasse var de 34 elever, da de var flest.<br />
Det var religion, skrivning <strong>og</strong> læsning, det hele gik ud<br />
på, selv om der <strong>og</strong>så var andre ting. En gang om<br />
måneden havde man n<strong>og</strong>et, der blev kaldt "spr<strong>og</strong>lære"<br />
(ordbøjninger <strong>og</strong> lignende). Lektierne bestod mest af<br />
bibelhistorie <strong>og</strong> salmevers, men <strong>og</strong>så somme tider<br />
danmarkshistorie. Om sommeren havde man n<strong>og</strong>le<br />
gange lidt gymnastik på legepladsen, hvor der var<br />
plint, buk <strong>og</strong> ribber, som <strong>og</strong>så blev brugt i<br />
frikvartererne.<br />
Efter Jens Peters udsagn fik man lov til at sidde<br />
ubemærket, hvis man ingenting kunne. Når bare man<br />
kunne religion, så kunne man ellers få lov til at sidde.<br />
Sådan var lærerne vist dengang. Her spillede det nok<br />
<strong>og</strong>så ind, at præsten var til stede ved eksamen<br />
(sammen med 2 andre). Eksamen var om formiddagen,<br />
hvorefter man havde fri resten af dagen. Eleverne<br />
havde penge med til brystsukker <strong>og</strong> legede i<br />
lergraven. Jens P. Henriksen konkluderer om<br />
skoletiden: "Nu har man chancen for at få n<strong>og</strong>et lært,<br />
det havde vi ikke".<br />
Leg var der ikke meget af i timerne. Det kunne<br />
hænde, at man legede "Columbus" (kædetagfat)<br />
sammen med lærer Gellert. I frikvartererne legede<br />
drengene <strong>og</strong> pigerne hver for sig. Om vinteren spillede<br />
drengene meget med lerkugler, <strong>og</strong> om sommeren<br />
legede de meget oppe i skoven, men de måtte ikke<br />
komme længere op end til stien, for de skulle kunne<br />
høre læreren råbe.
<strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> <strong>Kåstrup</strong> i <strong>tilbageblik</strong><br />
Det var sjældent, at n<strong>og</strong>en "sad efter", hvilket var<br />
en "skam så stor" - så var det ikke så slemt med en<br />
lussing. Jens Peter har d<strong>og</strong> aldrig selv oplevet n<strong>og</strong>en af<br />
delene. Engang har han d<strong>og</strong> sikkert aspireret til det. Han<br />
var sammen med en anden mødt i god tid i skolen, <strong>og</strong> på<br />
den tid plejede Gellert at være efter mælk nede i<br />
"Dalgård". De gav sig til at hoppe fra det ene bord til det<br />
andet, så blækket sprøjtede op af blækhusene. Midt i det<br />
hele dukkede Gellert op, <strong>og</strong> de fik en overhaling. Ellers<br />
var det kun et par stykker, der fik de fleste klø, selv om<br />
det ikke altid var fortjent.<br />
Jens Peter Henriksen betegner Gellert som en<br />
alvorsmand, han kunne nemt blive gal, men blev hurtigt<br />
god igen. Overhøringen i timerne skete enkeltvis. Man<br />
skrev mest på tavler, men havde <strong>og</strong>så blyanter <strong>og</strong> penne,<br />
som eleverne selv skulle betale. "Læreren kunne<br />
allernådigst spidse blyanten".<br />
Jens Peter mindes, at der ikke skulle store<br />
begivenheder til at sætte kulør på hverdagen. Det kunne<br />
være en lirekassemand eller en vejtromle eller 5 øre til<br />
at købe æbler for oppe hos gamle Bente (Valdemars<br />
hus). "Nu om dage gider vi ikke engang lette hovedet,<br />
når der kommer en stor flyvemaskine". Dengang var det<br />
en begivenhed, når skolen skulle have tørv. Så skulle<br />
eleverne hjælpe med at få dem ind på loftet, mens<br />
degnen dirigerede. Bagefter var der brystsukker til<br />
børnene.<br />
Da Jens Peter var færdig med skolen, kom han<br />
majdag ud at tjene hos Kr. Jeppesen i Dalgård (Karl O-<br />
fyldte møg). Startede i sommeren 1933 som løst tilknyttet<br />
arbejdsmand på cementstøberiet i <strong>Skovsted</strong>. Her fik<br />
han fast arbejde fra efteråret 34, da han afløste Albinus<br />
Pedersen, der var kommet uens med Viggo Petersen<br />
(ejeren). Jens P. Henriksen var på cementstøberiet, indtil<br />
Viggo Petersen solgte omkring 1962.<br />
I foråret 1933 delt<strong>og</strong> Jens P. Henriksen i "en slags<br />
nødhjælpsarbejde" for amtet. Når de var flest, var der op<br />
mod 30 mand, der sl<strong>og</strong> skærver vest for "Søndergård".<br />
Man brugte en stor flækkehammer <strong>og</strong> en mindre<br />
hammer (en slags mukkert). Det var vigtigt at kunne<br />
behandle stenene rigtigt - de røde sten kunne flækkes,<br />
men de blå måtte knuses. Betalingen var 4,50 kr pr. m 3 -<br />
Jens Peter kunne klare 1½ til 2 m , pr. dag, hvilket gav en<br />
god dagløn.<br />
Støberiet i <strong>Skovsted</strong> blev startet af Viggo Petersen<br />
omkring 1927. Stue-huset blev først bygget et par år<br />
senere. Viggo Petersen var oplært i Hillerslev, hvor der<br />
var startet et lille støberi der, hvor Otto Knudegård<br />
senere boede.<br />
Det blev startet af en mand, der hed Olesen (flyttede<br />
til Hurup) - han solgte til Lars Gravesen (Niels Chr.<br />
Gravesens far), der afhændede til Anton Jensen, som<br />
lukkede støberiet omkring anden verdenskrig (de lavede<br />
vist kun tagsten <strong>og</strong> mursten).<br />
Da Jens Peter Henriksen kom på støberiet, var der<br />
3 mand foruden Viggo Petersen. En lavede mursten, en<br />
tagsten, <strong>og</strong> en hjalp med at tække (det var Herman<br />
Jensen - t<strong>og</strong> sig af understrygningen). Jens Peter started<br />
Jens Peter Henriksen (længst til højre) sl<strong>og</strong> skærver i<br />
1933 på hovedvejen ved Søndergaard<br />
sens morbror). Her var han, indtil han var 18. Derpå var<br />
han om sommeren <strong>og</strong> n<strong>og</strong>et af tiden om vinteren hos<br />
Anton Bak. Det var på dagløn, som blev udbetalt hver<br />
uge. Anton Bak var en del af sommeren på sygehuset,<br />
fordi han var blev trådt ned af en hest. Derefter gik Jens<br />
Peter ud som daglejer <strong>og</strong> fik det godt betalt, eftersom<br />
han var ung <strong>og</strong> stærk (han sl<strong>og</strong> bl.a. hø på "møsken" <strong>og</strong><br />
i 34 med at lave mursten, <strong>og</strong> de første mursten, han<br />
lavede alene, sidder i Kjelstrupvej 24. Huset blev<br />
bygget af husholderen fra "Dalgård", der byggede<br />
huset, efter at gården var gået på tvangsauktion. I<br />
begyndelsen handlede hun med lidt trikotage et år eller<br />
to, men det kunne ikke gå.<br />
Efter et års tid kom Jens Peter til at støbe rør <strong>og</strong>
fliser. Efter hans mening kom der rigtigt gang i salget af<br />
fliser, da asfalteringen rigtigt t<strong>og</strong> fat, fordi man brugte<br />
mange skærver til asfaltvejene. Sten til skærver var i en<br />
god pris, <strong>og</strong> så solgte folk deres piksten - folk mente, det<br />
så pænere ud med fliser. Jens Peter har <strong>og</strong>så lavet<br />
tagsten, bl.a. til forsamlingshusets tilbygning.<br />
Som nævnt t<strong>og</strong> Viggo ud <strong>og</strong> tækkede huse med<br />
cementsten, <strong>og</strong> han lavede terrass<strong>og</strong>ulve<br />
(marmorskærver <strong>og</strong> cement - senere evt. iblandet rød<br />
farve). De blev slebet med store sten (pimpsten?), der<br />
blev trukket med en stang. Det var hårdt arbejde, <strong>og</strong> Jens<br />
Peter husker, hvordan han under krigen cyklede rundt<br />
med den tunge oppakning - bl.a. til Lild Strand <strong>og</strong><br />
Klitmøller, så man startede hjemmefra 5.30. Jens Peter<br />
var mest hjemme på støberiet, men det var hans arbejde<br />
at være med ud at rejse skorstene. Det var det hårdeste<br />
arbejde, når han skulle bære elementerne op på taget.<br />
Han havde kræfter nok til det, men var lidt bange for de<br />
gamle stiger. Senere gik de over til, at to mand hejsede<br />
elementer op langs stigen i et stykke reb.<br />
Cementstøbningen kunne ske ved vådstøbning eller<br />
tørstøbning. Ved tørstøbning var cementen så fast, at<br />
tingene kunne afformes straks, efter at cementen var<br />
banket sammen i formene med en stamper. Kloakrørene<br />
(4 tommer x 1 alen) blev lavet ved tørstøbning (blanding<br />
ca. 1:3). Når cementen var stampet sammen, kunne<br />
inderformen løsnes med en kile, <strong>og</strong> yderformen kunne<br />
skilles i to. Det var lidt af en kunst at få røret til at stå<br />
rigtigt, så det ikke væltede, når formen blev fjernet. Hvis<br />
et rør væltede, kunne det vælte alle de andre. Det skete<br />
sjældent, men så faldt der <strong>og</strong>så grove ord. Støbeformen<br />
blev fyldt med en kulskovl, <strong>og</strong> Jens Peter har endnu<br />
mærker på knoerne af at flytte de fyldte støbeforme.<br />
Stakitstolper blev lavet ved vådstøbning <strong>og</strong> blev derved i<br />
støbeformene. De store brøndringe blev lavet ved<br />
vådstøbning, men kunne <strong>og</strong>så tørstøbes. Under krigen<br />
blev der anskaffet en stampemaskine til støbning af<br />
kloakrør.<br />
Da Jens Peter Henriksen startede på støberiet, var<br />
arbejdstiden fra 7 til 17.30 hver dag fra mandag morgen<br />
til lørdag aften. Der var en pause om formiddagen, 1<br />
times middag <strong>og</strong> en pause om eftermiddagen. I<br />
begyndelsen fik de eftermiddagskaffe i privaten (til<br />
medbragt brød), men det hørte op, da der kom flere (i<br />
50'erne var der 7-8 mand).<br />
Henriksen indmeldte sig i fagforeningen 1/1 1939,<br />
<strong>og</strong> det var mildest talt ikke rigtigt til måde. Men så skete<br />
der det senere i 39, at der skulle leveres stolper til<br />
vejarbejdet ved Kløv bakke, <strong>og</strong> det var et krav, at<br />
arbejdet skulle udføres af organiseret arbejdskraft.<br />
Derved blev Jens Peters fagforeningsb<strong>og</strong> nyttig for<br />
andre end ham selv. Efter få år var de fleste medlem af<br />
fagforeningen. Støberiarbejderne lå som regel i deres<br />
overenskomst 4 Øre under tariffen (arbejderne ved Kløv<br />
bakke fik 1,18 kr i timen, <strong>og</strong> Jens Peter fik 1,14 kr - de<br />
uorganiserede på støberiet fik ca. 1 kr.). Betalingen var<br />
for 8 timer, men der blev ofte arbejdet både 9 <strong>og</strong> 10<br />
timer.<br />
Jens Sunesen <strong>og</strong> Kjærgård Sunesen<br />
Jens blev født 24/5 1903 <strong>og</strong> Kjærgård 14/12 1909 i<br />
<strong>Skovsted</strong>. Gården lå dengang i svinget ned til Tage<br />
Kristensen. Det var farmoderens fødehjem. Jens var<br />
hjemme, indtil han var 21. Var så - år på landbrugsskole i<br />
Lyngby, hvor han t<strong>og</strong> kontrolassistentuddannelse. Han<br />
fungerede herefter som kontrolassistent på Falster i et år<br />
<strong>og</strong> blev derefter på Falster som karl i et halvt år. Jens<br />
vendte så hjem (han skulle nå at forloves inden<br />
forældrenes sølvbryllup). De næste to år var han hjemme<br />
(1926-28), <strong>og</strong> i denne periode var Kjærgård ude at tjene<br />
(2 somre ved Kr. Larsen i "Søndergård" i Kjelstrup <strong>og</strong><br />
den mellemliggende vinter i Brund mølle).<br />
Jens blev gift i 1928 <strong>og</strong> købte da gården, hvor de<br />
boede indtil 1978, da de byttede bosted med Preben<br />
Nørbjerg. Kjærgård overt<strong>og</strong> fødegården i 1938, da<br />
forældrene købte <strong>Skovsted</strong>vej 33 af hans bror Chr.<br />
Larsen (udtales "Lausen"). Faderen Chr. Sunesen døde<br />
i 1956 <strong>og</strong> moderen Anne Kathrine (Trine) i 1962.<br />
For Jens var det en stor hobby at gå i skole. I<br />
begyndelsen kappedes han med Martin Skyttes søn om<br />
at være bedst. Det var almindeligt med "kæft, trit <strong>og</strong><br />
retning" dengang. Jens husker kun en enkelt dreng, der<br />
skulkede <strong>og</strong> t<strong>og</strong> mellemmaderne med op i skoven. I<br />
frikvartererne spillede drengene fodbold oppe ved<br />
skoven - de spillede med en lærredspose med hø i (været<br />
brugt til gær). De ville gerne lege i skoven, men da det<br />
varede for længe med at komme tilbage, blev det<br />
forbudt. Kjærgård fortæller, at de måtte være i skoven,<br />
men der skulle stå en i enden af skoven, så han kunne<br />
høre, når der blev kaldt ind. Kjærgård husker, at de i<br />
hans skoletid spillede langbold, <strong>og</strong> så var pigerne med (i<br />
hans skoletid var de altid 3 gange så mange drenge).<br />
Jens fortæller, at de skrev genfortællingen på<br />
tavlen, før den blev skrevet ind. Han husker lærer<br />
Blaaberg som "en frisk, ung mand". Han blev forlovet<br />
med en datter fra Spanggård - efter at være rejst fra<br />
<strong>Skovsted</strong> fik han tuberkulose <strong>og</strong> døde.<br />
Om landbruget fortæller brødrene, at de derhjemme<br />
fik vindmotor i 1911, men den blev ikke brugt længere<br />
end til elektricitetens indførelse i 1919/20. Efter at en<br />
del af gården var sunket sammen, blev den i 1910 flyttet<br />
op til "Søndergårds" nuværende placering. Men faderen<br />
solgte gården, fordi dyrene døde, <strong>og</strong> Kjærgårds<br />
nuværende bygning blev stykket fra i 1913. Dødsfaldene<br />
tilskrev man dengang overnaturlige kræfter, men Jens<br />
mener, det har været paratuberkulose. "Søndergård"<br />
blev vist nok solgt til M<strong>og</strong>ens Kr. Andersen, der solgte<br />
til Rasmus Bach.<br />
Om sommeren stod de op på gården kl. 5 om<br />
morgenen, hvor konen <strong>og</strong> pigen malkede, mens karlene<br />
gjorde det øvrige arbejde i stalden. Besætningen var 10<br />
12 køer, 2 spand heste, får - ingen søer, men måske en<br />
halv snes grise. Om vinteren var moderen oppe at<br />
arbejde, før arbejdet i stalden. Ved 6-tiden spiste man<br />
k<strong>og</strong>t mælk med brød. Der var formiddagskaffe kl. 9 <strong>og</strong><br />
senere 1 eller 1½ times middag. Kl. 16.30 var der<br />
aftensmad, <strong>og</strong> efter yderligere arbejde var der "nætter"
om aftenen (grød).<br />
Omkring 1910 havde Sunesens 2 karle <strong>og</strong> en pige,<br />
<strong>og</strong> de gamle boede hos dem. De gik på aftægt i 1901, da<br />
Jens Sunesens forældre blev gift. I husholdningen bagte<br />
man alt, d<strong>og</strong> ikke rugbrød, men man "solgte" 1 læs rug<br />
til Nors bager (det skulle leveres til <strong>Thisted</strong><br />
Dampmølle), vel 10-12 tønder. Man byttede lige over<br />
med bageren <strong>og</strong> fik af ham leveret lige så mange pund<br />
rugbrød.<br />
På gården høstedes der med le indtil 1928, da man<br />
fik selvbinder (man havde ingen slåmaskine først). Jens<br />
havde nu fået egen gård, så de hjalp hinanden. Indtil de<br />
fik tærskeværk i 1920 (14"), benyttedes et omkørende<br />
tærskeværk (54"). Det var et aktieselskab <strong>og</strong> kørtes af<br />
Jens Nørgård Pedersen (Fynbo) <strong>og</strong> Johan P. Johansen (i<br />
Sørensens hus). Det blev transporteret med dampkraft.<br />
De mindre ejendomme havde et mindre tærskeværk "æ<br />
hunkat" - det blev transporteret med heste <strong>og</strong> havde<br />
petroleumsmotor. Kjærgård fik traktor, da faderen døde<br />
i 1956. Det store tærskeværk kom til "Rosvang", hvor<br />
det blev brugt til rapgræs i række med en anden.<br />
I hjemmet blev der brygget øl ca. en gang om måneden.<br />
Malten fik man i <strong>Thisted</strong>, den var halvt malet <strong>og</strong><br />
blev tilsat k<strong>og</strong>t hummel, som blev købt af to omrejsende<br />
sælgere, der kom fra Hov <strong>og</strong> Tved.<br />
Ifølge Jens fik <strong>Skovsted</strong> en høker, fordi der var<br />
mere end en mil til <strong>Thisted</strong>. Af samme grund kom der<br />
først høker til <strong>Kåstrup</strong>, mens Hillerslev ikke kunne klare<br />
grænsen på 1 mil. Han bekræfter, at en søster til Chr.<br />
Sunesen havde høkerforretning i Harald Skårups<br />
ejendom - hun var gift med Kr. Jensen.<br />
I et hus nede ved engen boede Sune <strong>og</strong> Ane. Huset<br />
blev i 1909 overtaget af Bertel Koldkjær, der nedrev<br />
huset <strong>og</strong> byggede <strong>Skovsted</strong>vej 33. Sune <strong>og</strong> Ane flyttede<br />
derefter til et hus nord for Harald Skårups (væk nu). Jens<br />
Sunesens gammelfar (der <strong>og</strong>så hed Jens) gik sammen<br />
med Sune om morgenen <strong>og</strong> fik en kaffepunch, først hos<br />
den ene <strong>og</strong> bagefter hos den anden.<br />
Forsamlingshuset betød en ændring i selskabslivet.<br />
Før den blev bygget, blev der spillet op til dans i<br />
storstuerne, hvor to spillemænd spillede med fiol. I<br />
Jens' unge dage spillede Martinus Nielsen (Ballerum)<br />
<strong>og</strong> Hans Madsbøl (<strong>Skovsted</strong> Mark). Der blev bl.a.<br />
danset vals, fynbo, to-ture, baglæns kontra <strong>og</strong><br />
"bittemand i knibe".<br />
Som mangeårig s<strong>og</strong>nerådsformand kender Jens<br />
Sunesen er del til sine forgængere. Før århundredskiftet<br />
havde bl.a. Bertel Koldkjær <strong>og</strong> P. Kr. Pedersen<br />
(Hundahl) været formænd. Kr. Kr<strong>og</strong> var formand i<br />
1901-03 <strong>og</strong> 1917-25, <strong>og</strong> Jens Andersen havde<br />
formandsposten 1903-17 <strong>og</strong> 1925-29. Derefter var<br />
formændene: Peter Kirk 1929-37, Enggård 37-43, købm.<br />
Christiansen 43-46, Jens Sunesen 1946-70. Kr. Kr<strong>og</strong>h<br />
var "gammeldags højremand", <strong>og</strong> Jens Andersen<br />
venstremand. Ifølge Jens stemte man mere politisk<br />
dengang end senere i hans tid. Han beskriver Jens<br />
Andersen som en meget stille mand, men sikker, når han<br />
endelig udtalte sig. Jens Andersens kone var en søster til<br />
Magnus Magnussens kone.
<strong>Skovsted</strong>lund - en gård ved søen<br />
af Sigrid Brandi <strong>og</strong> Svend Sørensen<br />
<strong>Skovsted</strong>lund først i 1960'erne<br />
Ifølge "Ordb<strong>og</strong> over det Danske Spr<strong>og</strong>" kan ordet<br />
"lån" betyde et stillestående vand - et vandhul, en dam<br />
eller en mose. Det er uden tvivl den navnetolkning, der<br />
må tillægges gården <strong>Skovsted</strong>lund, der da <strong>og</strong>så i gamle<br />
kilder betegnes som "en gård ved søen". Selv om gården<br />
ligger i <strong>Skovsted</strong>, har navnet altså ikke n<strong>og</strong>et med træer<br />
at gøre <strong>og</strong> burde egentlig staves uden "d" til sidst.<br />
Selv om det måske var en lidt flot betegnelse, så<br />
blev det lavvandede område i engen ud for <strong>Skovsted</strong>lund<br />
betegnet som "<strong>Skovsted</strong> sø". Søen blev imidlertid<br />
afvandet i forbindelse med anlæggelsen af en vej <strong>og</strong><br />
dertil hørende grøfter omkring 1860. Grøfterne blev<br />
åbenbart ikke holdt i stand, for Anders Tousig har oplyst,<br />
at omkring 1917 blev renden, der går under vejen,<br />
uddybet, så søen blev afvandet. Maleren Otto Nielsen<br />
var ifølge Jens Sunesen primus motor i sagen. Der kunne<br />
nu gro græs <strong>og</strong> dermed avles hø, men det var d<strong>og</strong> først<br />
ved dræningen i 1956, at arealet kunne bruges som<br />
agerjord.<br />
Mens søen endnu eksisterede, blev der lavet<br />
æltetørv nordvest for søen. En dynge tørvejord blev øst<br />
op på det tørre, hvor det blev æltet sammen af tre stude,<br />
fortæller Anders Tousig. Derefter blev tørvejorden lagt i<br />
en ramme med 16-18 huller. Når tørvene havde ligget<br />
fladt <strong>og</strong> tørret, blev de rejst på kant to <strong>og</strong> to (den ene på<br />
siden <strong>og</strong> den anden på enden). Til sidst blev tørvene<br />
stablet i en lille, rund stak. Tørvene blev kørt hjem inden<br />
høst, <strong>og</strong> alt i alt varede arbejdsgangen fra 14 dage til en<br />
måned.<br />
Hårde tider i 1600-tallet<br />
<strong>Skovsted</strong>lund kan føre sin historie helt tilbage til<br />
omkring 1660. På det tidspunkt var gården en fæstegård<br />
under Ullerupgård. I 1687 tilhørte gården den<br />
enevældige konge (staten), fordi der ikke var betalt de<br />
nødvendige skatter. I 1716 blev den igen købt tilbage til<br />
Ullerupgård, som den hørte under indtil 1802, da<br />
gårdens fæster fik skøde på gården <strong>og</strong> blev selvejer.<br />
De tidligste oplysninger om <strong>Skovsted</strong>lund stammer<br />
fra Karen Dyres jordeb<strong>og</strong>. Karen Dyre var ejer af<br />
Ullerupgård <strong>og</strong> huskes bl.a., fordi hun havde beskyldt sin<br />
mand Niels Arenfeldt for, at han havde forsøgt at tage<br />
livet af hende. Han blev d<strong>og</strong> ikke dømt for mordforsøg,<br />
men han blev landsforvist, fordi han havde misbrugt<br />
tylvt-eden (de tolv mænd, der skulle sværge ham fri,<br />
havde ikke alle de adelige aner i orden).<br />
Ifølge Karen Dyres jordeb<strong>og</strong> 1660/62 bor der to<br />
fæstere på <strong>Skovsted</strong>lund. Det er Mads Bertelsen <strong>og</strong> Jens<br />
Kloster, der deles om at betale landgilde. De to er <strong>og</strong>så<br />
opført som fæstere i matriklen fra 1664, hvor gården er<br />
ansat til godt 14 tønder hartkorn. I landgilde skal der<br />
samlet svares 12 tdr. byg, 2 svin, 2 får, 4 gæs <strong>og</strong> 12 tdr.<br />
havre. Matriklen nævner desuden, at den halve gård er<br />
ganske øde.<br />
Jens Kloster fortsætter som fæster n<strong>og</strong>le år endnu,<br />
mens Mads Bertelsens andel overtages af Laurids<br />
Andersen <strong>og</strong> senere af Jens Klosters søn. Men i 1671 er<br />
det slut. Det år optræder <strong>Skovsted</strong>lund i Hillerslev<br />
Herreds tingb<strong>og</strong>, fordi beboerne er i restance med<br />
landgilde. Der holdes syn på gården foranlediget af<br />
gårdens ejer, Anne Arenfeldt til Ullerupgård (Karen<br />
Dyres datter). Af synsforretningen fremgår det, at der var<br />
et staldhus med jordvægge.<br />
Der gøres forsøg på udlæg, men der var intet<br />
i husene, der kunne udlægges. Resultatet blev, at Jens<br />
Kloster <strong>og</strong> hans søn Mads Jensen mistede fæstet på<br />
grund af restancer <strong>og</strong> misligholdelse af bygningerne.<br />
Som det var tilfældet med mange gårde dengang, var<br />
de så misligholdte, at det kunne være svært at få dem<br />
fæstet væk. Omkring 1680 lå ca. 1000 tdr. hartkorn<br />
bøndergods øde i Thy <strong>og</strong> på Mors.<br />
Det var generelt vanskelige tider for Danmark, der<br />
midt i 70'erne rodede sig ind i endnu en krig (Skånske<br />
Krig 1675-79). <strong>Skovsted</strong>lund var heller ikke den eneste<br />
ødegård i <strong>Skovsted</strong>. Således blev der på Hillerslev<br />
Herredsting i sommeren 1682 udstedt forbud mod at<br />
fjerne afgrøder fra ødegårdene i <strong>Skovsted</strong>.<br />
Om det lykkedes at få fæstere ind på <strong>Skovsted</strong>lund<br />
umiddelbart efter Jens Kloster <strong>og</strong> hans søn er uvist, men<br />
ikke sandsynligt. For Ullerupgård har det derfor ikke<br />
kunnet betale sig at svare de nødvendige skatter til<br />
kongen, der derfor har overtaget gården. Det skete<br />
formentlig i 1684, da kongen overt<strong>og</strong> en del af<br />
Ullerupgård for skatterestancer.<br />
Det dokumenteres i 1687 af ryttergodsets jordeb<strong>og</strong>.<br />
<strong>Skovsted</strong>lund omtales her som en ødegård af<br />
Ullerupgård gods. Gården er hjemfalden hans majestæt<br />
for resterende skatter.<br />
Det var med andre ord ikke bare svære tider for<br />
fæstegårdene, <strong>og</strong>så hovedgårdene havde det svært.<br />
Allerede i 1681 måtte Anne Arenfeldts sønner sælge en<br />
del af Ullerupgård til kapitalstærke mænd med <strong>Thisted</strong>s<br />
borgmester Enevold Berregaard i spidsen. Sammen med<br />
en anden købte han i 1688 kongens anpart, <strong>og</strong> i 1694
delte de gården i Nørre Ullerupgård <strong>og</strong> Sønder<br />
Ullerupgård.<br />
I matriklen fra 1688 er <strong>Skovsted</strong>lund stadig øde.<br />
Den har matrikel nr. 9, <strong>og</strong> den gamle<br />
hartkornsansættelse på 14 tdr. er nu forandret til godt 8<br />
tdr. hartkorn. Beregningen af matriklen i 1688 foregik<br />
efter nye principper <strong>og</strong> var udtryk for en mere realistisk<br />
vurdering af gårdens ydeevne. Det har sikkert sammen<br />
med de nye ejere medvirket til at få en nye beboere på<br />
<strong>Skovsted</strong>lund.<br />
Vi ved ikke nøjagtigt, hvornår Søren Torstensen<br />
overt<strong>og</strong> fæstet, men det har sikkert været umiddeltbart<br />
efter 1688. Det står imidlertid fast, at han boede på<br />
<strong>Skovsted</strong>lund, da han døde i 1699, kun 42 år gammel.<br />
Han blev i 1684 gift i Hillerslev kirke med Inger<br />
Christensdatter. I ægteskabet var der tre sønner <strong>og</strong> tre<br />
døtre.<br />
Fæstere i 1700-tallet<br />
Gennem hele 1700-tallet forbliver <strong>Skovsted</strong>lund<br />
beboet af den samme slægt. Et par år efter Søren<br />
Torstensens død giftede Inger Christensdatter sig (1701)<br />
med Niels Christensen fra <strong>Kåstrup</strong>. Han indgik aftale<br />
med børnenes formynder om, at de skulle have mad,<br />
klæder <strong>og</strong> oplæring i gården. Niels Christensen boede på<br />
<strong>Skovsted</strong>lund i 50 år (til sidst på aftægt), <strong>og</strong> han fik med<br />
tiden tilnavnet Sø efter gårdens placering ved søen.<br />
I 1719 kom der en bestemmelse om, at<br />
fæstebrevene skulle indføres i en protokol. Derfor er<br />
Niels Christensen fæstebrev indført i Sdr. Ullerupgårds<br />
fæsteprotokol i 1719, men fæstebrevets indhold kan godt<br />
være ældre, måske fra 1716 da Morten Lelius købte<br />
<strong>Skovsted</strong>lund tilbage til Sdr. Ullerupgård.<br />
Af fæsteprotokollen fremgår det, at Niels<br />
Christensen skulle gøre hoveri på Ullerupgård.<br />
Omfanget er ikke beskrevet - det er kun omtalt som det<br />
sædvanlige arbejde, <strong>og</strong> han skal være "sin husbond <strong>og</strong><br />
hans bud hørig <strong>og</strong> lydig". Han skal desuden svare de<br />
kongeligt påbudte skatter samt otte tønder rug om året i<br />
landgilde. Desuden skal bygningerne vedligeholdes, <strong>og</strong><br />
jorden skal dyrkes på lovlig vis.<br />
Niels Christensen Sø overlod i 1735 halvdelen af<br />
fæstet til sin svigersøn Christen Steffensen, der<br />
stammede fra <strong>Skovsted</strong>. Hans mor var en søster til Niels<br />
Sø. Af fæsteprotokollen fremgår det, at Christen<br />
Steffensen skal betale ti rigsdaler i indfæstningspenge til<br />
ejeren af Sønder Ullerupgård, Morten Lelius. Ud over de<br />
sædvanlige afgifter er betingelsen for fæstet, "at han<br />
ægter Niels Søes datter Maren Sørensdatter, <strong>og</strong> med<br />
svigerforældrene lever som en lydig <strong>og</strong> hørsom søn i ald<br />
skikelighed, tienstvillighed <strong>og</strong> arbeidsomhed."<br />
Skiftebrev fra 1736<br />
I 1736 døde Marens mor, Inger Christensdatter,<br />
84 år gammel. Niels var blevet enkemand <strong>og</strong> skulle<br />
skifte med sine stedbørn. I den anledning ankom to<br />
"danne-mænd", Søren Nielsen fra Kjelstrup <strong>og</strong> Michel<br />
Jensen fra <strong>Skovsted</strong>.<br />
De var sat stævne den 9. august af Morten Lelius <strong>og</strong><br />
skulle vurdere bohave, redskaber <strong>og</strong> besætning. Og de<br />
gjorde deres arbejde grundigt, næsten 150 poster blev<br />
det til.<br />
Det mest værdifulde i stuehuset var en<br />
jernkakkelovn, der stod i dagligstuen. Den blev vurderet<br />
til 5 rigsdaler <strong>og</strong> 2 mark, hvilket var mere end alt det<br />
øvrige i stuen var værd. Der var tale om et bord af fyr<br />
med en skammel (bænk) samt to gamle træstole.<br />
Desuden var der, hvad vi i dag vil kalde køkkenting, idet<br />
der ikke var n<strong>og</strong>et egentligt køkken i huset. Måltiderne<br />
blev indtaget ved langbordet i dagligstuen, <strong>og</strong> til det brug<br />
havde man 8 krus, 18 trætallerkener, 7 hornskeer <strong>og</strong> 2<br />
træskeer - men ingen gafler! Af bøger rådede huset over<br />
en huspostil <strong>og</strong> en gammel <strong>og</strong> en ny salmeb<strong>og</strong>.<br />
I storstuen var der ud over et langt bord med<br />
skammel kun en gammel egekiste, der havde tilhørt den<br />
afdøde. Indholdet blev takseret omtrent stykke for<br />
stykke <strong>og</strong> udgør 27 poster i skiftebrevet. Hvis vi<br />
grupperer klædestykkerne uanset alder, farve <strong>og</strong> stofart,<br />
så var der i kisten 5 trøjer, 5 skørter, 2 forklæder, 3<br />
huer, 3 tørklæder, 5 særke, et par strømper, et par tøfler<br />
<strong>og</strong> et par handsker. Desuden var der bl.a. en gammel,<br />
sort "kledes kiortel".<br />
Der blev sovet i både dagligstuen <strong>og</strong> i et<br />
sengekammer. På Niels Sø's seng var der en br<strong>og</strong>et<br />
olmerdugs-overdyne, en br<strong>og</strong>et vadmels-overdyne, 2<br />
vadmelsvår, 2 br<strong>og</strong>ede vadmels-puder, et stribet<br />
hølsklæde <strong>og</strong> 2 hørgarns-lagener. Vurderingsmændene<br />
var enige om at friholde denne seng samt det unge<br />
ægtepars seng for vurdering. Ud over de nævnte rum var<br />
der enkelte ting i melkammeret, saltkælderen,<br />
ølkælderen, frammerset (bryggerset) <strong>og</strong> på loftet.<br />
Besætningen på gården bestod af 5 køer, 2 kvier,<br />
10 stude <strong>og</strong> 2 kalve. Der var ikke mindre end 8 heste <strong>og</strong><br />
et føl - de mange heste var nødvendige, fordi der skulle<br />
bruges mindst 4 heste for en hjulplov. Dertil kom 2 galte,<br />
6 får <strong>og</strong> et lam. Højst ansat var en 3-årig "sortstierned"<br />
hest til 8 rigsdaler, mens en 18-årig sort hoppe blev<br />
vurderet til en rigsdaler. De bedste køer blev sat til ca. 3<br />
rd. Kreaturerne udgjorde mildest talt en br<strong>og</strong>et flok - de<br />
var "sorthielmede", "sortbr<strong>og</strong>ede", "sortstiernede" <strong>og</strong><br />
"ravnsorte".<br />
Redskaberne bærer præg af, at man endnu i 1700-<br />
tallet måtte spare på jernet. F. eks. var der 3 harver, "half<br />
jern i hver". På gården var der 4 v<strong>og</strong>ne af vidt forskellig<br />
standard. En "helbeslagen v<strong>og</strong>n med haver <strong>og</strong> dræt"<br />
vurderes til 10 rd., mens en gammel træv<strong>og</strong>n kun var en<br />
rigsdaler værd. Samme kvalitetsforskel var der på de to<br />
plove. En bagplov med jern blev ansat til 2 rd. <strong>og</strong> en<br />
gammel bagplov til kun 2 mark.<br />
Gården rådede over 2 skærekister <strong>og</strong> en<br />
"hverresten" (slibesten). Af håndredskaber var der bl.a.<br />
6 jerngrebe, 2 skovle, 3 forke, 4 tørvespader <strong>og</strong> 4<br />
plejler. Der var "2 hølier med kr<strong>og</strong> <strong>og</strong> drav" <strong>og</strong> 2 leer til<br />
ærter. Desuden var der værktøj som f.eks. Økser, bor,<br />
en sav, en hovtang <strong>og</strong> en hammer.<br />
En måned senere, den 12. september, mødte de to<br />
mænd op for at prisansætte den indhøstede avl. Der blev
angivet 126 læs korn (byg, rug <strong>og</strong> havre) samt ærter, i<br />
alt godt 110 rd. Man skal nok vare sig for at<br />
sammenligne med senere tiders størrelse på v<strong>og</strong>nlæs.<br />
Eksempelvis blev et læs vårrug bedømt til 5 skæpper<br />
korn (8 skæpper er en tønde).<br />
Da der ikke var rede penge, kunne de enkelte poster<br />
nu tælles sammen til et beløb på 266 rigsdaler, 5 mark<br />
<strong>og</strong> 6 skilling. Men så kom modregningen! En fæstegård<br />
skulle ved en sådan "statusopgørelse" have en standard,<br />
der var fastsat i kongelig forordninger. På <strong>Skovsted</strong>lund<br />
skulle der f.eks. være 8 heste (øghøvder) af bedste<br />
kvalitet, hvilket svarede meget godt med en hest pr.<br />
tønde hartkorn. Gården skulle være udstyret med<br />
redskaber samt såvel æde- som sædekorn. Der skulle<br />
desuden afsættes penge til skatter, løn til tjenestefolk <strong>og</strong><br />
udgifter til skiftes afholdelse.<br />
Bygningernes tilstand (brøstfældighed) blev <strong>og</strong>så<br />
vurderet, <strong>og</strong> her var der ret store mangler. På vesterhuset<br />
<strong>og</strong> østerhuset skulle der kun repareres lidt, hvorimod<br />
både stald <strong>og</strong> lade samt stuehuset (ralingshuuset)<br />
krævede en grundig istandsættelse. De to huse skulle<br />
tækkes <strong>og</strong> have en del tømmer udskiftet. Eksempelvis<br />
skulle "tømmermanden" bruge 14 arbejdsdage på<br />
stuehuset. Han skulle lige som tækkeren have ca. en<br />
mark (16 skilling) i dagløn, mens tækkerens håndlanger<br />
måtte gå for det halve.<br />
Efter denne modregning kunne Morten Lelius gøre<br />
regnskabet op, <strong>og</strong> det udviste et underskud på godt 4<br />
rigsdaler. Der var altså ingenting i arv til Niels Sø's<br />
stedbørn. Han havde d<strong>og</strong> behandlet dem til deres<br />
tilfredshed, idet de "vedgaar enhver for sig at have forud<br />
bekommet sin fædrene arvepart <strong>og</strong> de af Niels Søe<br />
udlovede børnepenge."<br />
Aftægtskontrakt<br />
Ifølge skiftet skulle Niels Sø reparere husene<br />
forsvarligt. Man må gå ud fra, at det er sket, <strong>og</strong> i<br />
1739 overt<strong>og</strong> de unge fæstet af hele gården. I<br />
Christen Steffensens fæstebrev kan man læse, at han<br />
skal gøre hoveri på Sønder Ullerupgård med 4 heste<br />
<strong>og</strong> tage sin del af det fælles arbejde.<br />
Niels Sø skulle blive boende på <strong>Skovsted</strong>lund, <strong>og</strong> i<br />
den anledning blev der samme dag som fæstebrevet<br />
udformet en aftægtskontrakt, som er underskrevet af<br />
Morten Lelius. Heri står der bl.a.:<br />
"Jeg Niels Søe afstaar til Chresten Steffensen min<br />
heele gaard med indboe <strong>og</strong> udboe, hvor imod Chresten<br />
Steffensen forskaffer mig seng <strong>og</strong> livs ophold o gaarden<br />
ligesom tilforn, men dersom der skulde falde desput<br />
imellem os om føden, skal Chresten Steffensen<br />
forskaffe Niels Søe aarlig 2 td. rug, 1 td biug, 1 td. malt<br />
<strong>og</strong> 3 rdl. 2 mk, i penge, hvilket Niels Søe iche forlanger,<br />
saalænge hand nyder sin skichelig underholdning <strong>og</strong><br />
god omgængelse. Dernest er aftalt imellem os, at vi af<br />
fælles penge skal kiøbe et høved, hvilket Chresten<br />
Steffensen skal føde ligesom sine egne, <strong>og</strong> den skal<br />
Niels Søe ride paa, naar hand vil n<strong>og</strong>en steder, i øvrigt<br />
er den til Chresten Steffensens tieneste."<br />
Som det tidligere er fremgået, skal ordet høved<br />
forstås som øg-høved, altså en hest.<br />
Skiftebrev fra 1746<br />
I 1744 fik Christen Steffensen et nyt fæstebrev, der<br />
vidner om øget velstand på <strong>Skovsted</strong>lund. Ved en årlig<br />
betaling på 26 rigsdaler køber han sig fri for en del af<br />
hoveriet, idet der d<strong>og</strong> skal gøres 6 dages arbejde "ligesom<br />
de frie tienere i Schinnerup".<br />
Fæstebrevet fik d<strong>og</strong> ikke virkning for Christen<br />
Steffensen i så lang tid, idet han døde i 1746, kun 44 år<br />
gammel. I den anledning blev der igen udformet et<br />
skiftebrev, der var lige så udførligt som skiftebrevet ti år<br />
tidligere. Det fremgår indledningsvis, at han sammen<br />
med sin kone "avlede 5 børn, 2 sønner <strong>og</strong> 3 piger".<br />
<strong>Skovsted</strong>lund havde ikke forandret sig afgørende i<br />
de ti år, der var gået siden sidste skifteforretning.<br />
Udstyret var stort set det samme. Men alt i alt var<br />
vurderingen lidt højere, så kvaliteten af ting <strong>og</strong> dyr må<br />
have været lidt bedre. Blandt andet vurderes de fleste<br />
køer til 6 rigsdaler, hvilket var en fordobling.<br />
Slutresultatet blev en arv på godt 225 rd. til deling<br />
mellem enken <strong>og</strong> hendes børn. Enken Maren<br />
Sørensdatter, der <strong>og</strong>så blev kaldt Maren Sø, arvede<br />
halvdelen. Den anden halvdel deltes mellem børnene,<br />
således at en søn arvede dobbelt så meget end en datter.<br />
De får arven udbetalt, så snart de bliver myndige (18 år)<br />
eller "kommer i mands værge".<br />
Maren Sø beholdt fæstet af <strong>Skovsted</strong>lund indtil<br />
hendes søn t<strong>og</strong> over i 1768. Den ældste søn var død i<br />
1760, så det blev den anden søn, Niels Christensen SØ<br />
(f. 1741), der blev ny mand på gården. Gården fik<br />
dermed sin anden fæster med det navn. Maren Sø blev<br />
boende <strong>og</strong> døde først i 1786. Året efter giftede Niels Sø<br />
sig med Anne Madsdatter fra <strong>Skovsted</strong>.<br />
Ved folketællingen i 1787 boede der 148 personer i<br />
<strong>Skovsted</strong> fordelt på 18 gårde <strong>og</strong> 8 huse eller husmandsbrug.<br />
De 6 af personerne boede på <strong>Skovsted</strong>lund. Der<br />
var en gift, 39-årig tjenestekarl, der <strong>og</strong>så betegnes som<br />
landsoldat. Desuden var der to ugifte tjenestepiger på<br />
henholdsvis 13 <strong>og</strong> 36 år. Dertil kom plejedrengen Poul<br />
Michelsen, der var 16 år <strong>og</strong> blev betegnet som uægte <strong>og</strong><br />
af fattige forældre. Af folketællingen kan vi <strong>og</strong>så se, at<br />
Anne Madsdatter var 14 år yngre end sin mand.<br />
Selvejere<br />
Niels Sø blev den første, der både beboede <strong>og</strong> ejede<br />
<strong>Skovsted</strong>lund. Skødet er registreret i 1802, men allerede<br />
ved brantaksationen i 1801 står han som ejer af gården. I<br />
brandtaksationen er bygningerne vurderet til 850 rd.<br />
Bygningerne længde angives i fag, <strong>og</strong> ved et fag forstås<br />
afstanden mellem to nabostolper, en afstand der kan<br />
variere lidt fra bygning til bygning. Stuehuset var på 13<br />
fag <strong>og</strong> havde en bredde på 10 alen. Af rum var der to<br />
stuer, to kamre, køkken <strong>og</strong> bryggers, hvor der var en<br />
indmuret kobberkedel, skorsten <strong>og</strong> bageovn af brændte<br />
sten.
Det søndre hus var på 21 fag <strong>og</strong> indrettet til "lo,<br />
lade <strong>og</strong> stald <strong>og</strong> fæhus". Bygningen havde som de øvrige<br />
klinede vægge <strong>og</strong> stråtag. Det søndre hus var lige som<br />
stuehuset forsikret for 350 rd. - de to huse udgjorde med<br />
andre hovedparten af forsikringssummen. Det østre hus<br />
var på 8 fag <strong>og</strong> kun 6 alen bred. Her var fåresti <strong>og</strong><br />
materialerum, mens det 6 fag lange vestre hus var<br />
indrettet til v<strong>og</strong>nhus <strong>og</strong> lynghus (brændsel).<br />
Ved folketællingen i 1801 var der kommet 5 piger i<br />
ægteskabet i alderen fra 2 til 12 år. De ældste kunne<br />
hjælpe til, så der var ingen tjenestepiger, men derimod<br />
en gift tjenestekarl på 26 år.<br />
Ny ejer <strong>og</strong> nye bygninger<br />
N<strong>og</strong>et kunne tyde på, at det ikke var så nemt at<br />
blive selvejer. I hvert fik Niels Sø kun ti år som selvejer.<br />
Vi kan ikke vide, om der var specielle forhold, der<br />
gjorde sig gældende. Men generelt var det en svær tid<br />
med krig mod englænderne <strong>og</strong> en dermed stigende<br />
inflation, der som bekendt endte med statsbankerot i<br />
1813. N<strong>og</strong>et andet <strong>og</strong> måske mere nærliggende er, at<br />
Niels Sø var ved at blive en gammel mand, der "kun"<br />
havde døtre - <strong>og</strong> ikke alle i den giftefærdige alder, så der<br />
har måske ganske simpelt ikke været n<strong>og</strong>en til at<br />
overtage gården.<br />
Under alle omstændigheder solgte Niels Sø i 1812<br />
til kaptajn Christian Brøndlund. Han var bestemt ikke en<br />
"Hr. hvem som helst". Rangen af kaptajn havde han i<br />
landeværnet. Men indtil 1811 var han tillige by- <strong>og</strong><br />
herredsf<strong>og</strong>ed, en stilling som under enevælden indebar,<br />
at han var både borgmester i <strong>Thisted</strong> samt politimester<br />
<strong>og</strong> dommer for hele herredet. Sammen med amtmanden<br />
udgjorde han den absolutte magtelite.<br />
Chr. Brøndlund blev født 1759 i Vang, hvor<br />
faderen var præst. I 1787 blev han by- <strong>og</strong><br />
herredsskriver, <strong>og</strong> i 1799 avancerede han til by- <strong>og</strong><br />
herredsf<strong>og</strong>ed. Ved folketællingen i 1801 boede han i<br />
Østergade i <strong>Thisted</strong> sammen med kone, 4 børn <strong>og</strong> et<br />
tyendehold på 8. Chr. Brøndlund er bl. a. kendt for, at<br />
han lod Tvorup kirke nedrive i 1794. Han ejede både<br />
kirkerne i Vang <strong>og</strong> Tvorup <strong>og</strong> fik tilladelse til<br />
nedrivningen mod, at han brugte materialerne til<br />
reparation af Vang Kirke.<br />
Efter at have overtaget gården lod Chr. Brøndlund<br />
den nedrive. Materialerne er sikkert så vidt muligt<br />
genanvendt, idet det fremhæves i brandtaksationen, at<br />
den østligste del af stuehuset "er af nyt opført". Denne<br />
taksation fandt sted i marts 1814, <strong>og</strong> den samlede<br />
ansættelse var 3250 rd. Det er svært at sammenligne<br />
summen med den tidligere brandforsikring, idet<br />
Danmark i denne periode oplevede de største<br />
svingninger i priserne n<strong>og</strong>ensinde. Men af<br />
bygningsbeskrivelsen kan man se, at gården i 1814<br />
fremstod i en ny <strong>og</strong> bedre udgave - <strong>og</strong> for øvrigt første<br />
gang med navnet "<strong>Skovsted</strong>lund" i de skriftlige kilder,<br />
hvilket d<strong>og</strong> ikke behøver at betyde, at gården ikke<br />
tidligere er blevet betegnet ved det navn.<br />
Stuehuset var nu på 15 fag med en bredde på 10 3/<br />
4 alen. Der indgik egetømmer i bygningen, <strong>og</strong> i stuerne<br />
<strong>og</strong> kamrene var der "fjælgulv". Det vestre hus havde<br />
næsten samme dimensioner, blot 4 fag længere. Her<br />
var en stue, et kammer, køkken, karlekammer, stald,<br />
hakkelseshus <strong>og</strong> fæhus. De øvrige udhuse var kun ca.<br />
halvt så lange - lade mod syd, fåresti <strong>og</strong> materialehus<br />
mod øst.<br />
Beboelsesindretningen i længen mod vest blev<br />
sikkert indrettet som aftægtsbolig til Niels Sø <strong>og</strong> hans<br />
kone. Ved sin død i 1818 blev han da <strong>og</strong>så betegnet som<br />
"aftægtsmand i Schousted". Derimod boede kaptajn<br />
Brøndlund ikke på <strong>Skovsted</strong>lund, der sikkert er blevet<br />
drevet af en bestyrer. Det nævnes direkte ved en fornyet<br />
brandtaksation i januar 1817, at gården er ejet af "hr.<br />
kaptajn Brøndlund i <strong>Thisted</strong>".<br />
Grunden til den nye taksation var, at der var sket<br />
yderligere forbedring af stuehuset. Den samlede<br />
forsikringssum var nu kommet op på 4050 rd.<br />
Forandringen gjaldt den vestlige del af stuehuset, hvor<br />
der blev indrettet køkken, bryggers, bagestue <strong>og</strong><br />
folkestue. En del af det nye blev opført af mursten, for<br />
første gang i gårdens historie, <strong>og</strong> man gætter nok ikke<br />
forkert ved at antage, at murstenene var fremstillet i<br />
<strong>Skovsted</strong>.<br />
Chr. Brøndlund kom ikke til at nyde synet af det nye<br />
stuehus ret længe, idet han døde allerede i foråret 1817.<br />
Hans enke fik lov til at sidde i uskiftet bo, så Brøndlunds<br />
død betød ikke et ejerskifte før to år senere. Om hun<br />
flyttede fra <strong>Thisted</strong> på det tidspunkt, er uvist, men hun<br />
døde i Horsens i 1831. Hvem der drev gården for<br />
Brøndlund, vides ikke. Der er ingen folketællinger<br />
mellem 1801 <strong>og</strong> 1834, så det kan være svært at se. hvem<br />
der bor på gården.<br />
Den nye ejer fik skøde på <strong>Skovsted</strong>lund af<br />
auktionsretten i 1819. På skødet står der Niels Chr.<br />
Benjaminsen, mens folketællingen <strong>og</strong> kirkeb<strong>og</strong>en kun<br />
har Christian med som fornavn. Christian Benjaminsen<br />
blev født i Vesterby i Østerild s<strong>og</strong>n i 1763, <strong>og</strong> i 1803<br />
blev han viet i Hillerslev kirke til Mette Christensdatter.<br />
Hun var født i Sennels som "uægte", men allerede som<br />
toårig flyttede hun til <strong>Skovsted</strong> sammen med sin mor <strong>og</strong><br />
hendes forældre. Da ægteparret holdt barnedåb i 1815,<br />
boede familien i Kortegård.<br />
Ved folketællingen i februar 1834 boede der 8<br />
voksne mennesker <strong>og</strong> et barn på <strong>Skovsted</strong>lund.<br />
Gårdmand Chr. Benjaminsen var 70 <strong>og</strong> hans kone<br />
Mette Christensdatter 53. De havde sønnen Jens<br />
Christiansen på 18 boende hjemme. Han boede sammen<br />
med tre ældre søstre, der var i 20'erne. Den ældste på 28<br />
var enke <strong>og</strong> havde sin søn på 6 hos sig. Desuden var der<br />
på gården en tjenestedreng på 17 år. Niels Sø's enke<br />
boede som aftægtskone på gården <strong>og</strong> benævnes Ane<br />
Madsdatter Søe. Hun var 77 år <strong>og</strong> blandt <strong>Skovsted</strong>s<br />
ældste, idet der i 1834 kun var to kvinder <strong>og</strong> en mand,<br />
der var over 75.<br />
Mens Chr. Benjaminsen ejede <strong>Skovsted</strong>lund, kom<br />
der mere ro på pengemarkedet, <strong>og</strong> i 1828 blev<br />
forsikringssummen nedsat til 1200 rd. sølv.
Familien Kr<strong>og</strong><br />
<strong>og</strong> striden om <strong>Skovsted</strong> Sø<br />
Chr. Benjaminsen døde i 1842, <strong>og</strong> året efter blev<br />
auktionsrettens skøde til Chr. Jensen Kr<strong>og</strong> underskrevet<br />
med den klausul, at han skulle give aftægt til enken Mette<br />
Christensdatter. Han var da 34 år, <strong>og</strong> han blev i december<br />
1843 viet i Hillerslev kirke til den 13 år yngre Ane Marie<br />
Christensdatter.<br />
Godt et år efter brylluppet, ved folketællingen i<br />
begyndelsen af 1845, var der kommet en datter i<br />
ægteskabet. Desuden var der en plejesøn på 9 år samt<br />
en tjenestepige <strong>og</strong> en tjenestekarl. Det fremgår desuden<br />
af folketællingen, at Ane Marie var 12 år yngre end sin<br />
mand. Begge var de født i Hillerslev s<strong>og</strong>n.<br />
Chr. Jensen Kr<strong>og</strong> var åbenbart en mand med<br />
initiativ, idet gården tre gange inden for få år blev<br />
omtakseret af brandforsikringen. I 1847 blev<br />
forsikringen mere end fordoblet til 3100 rd.<br />
Bygningerne var åbenbart kommet i n<strong>og</strong>et bedre stand,<br />
bl.a. med murede vægge flere steder, <strong>og</strong> stuehuset havde<br />
mod vest fået tilføjet en tilbygning på 7 fag, hvor der var<br />
indrettet hestestald.<br />
Tre år senere var der inde i den vestlige del af<br />
gården blevet rejst en mindre bygning med fåresti <strong>og</strong><br />
lade. I 1853 blev der forsikret endnu en bygning, som<br />
var placeret nord for gården. Den var 16 fag lang <strong>og</strong> 12<br />
alen bred <strong>og</strong> med grundmur sågar. Den samlede<br />
forsikringssum var nu 4100 rigsbankdaler.<br />
Chr. Jensen Kr<strong>og</strong> løb ind i problemer med hensyn<br />
til ejendomsretten til søen. Om grunden kan vi læse i<br />
tingb<strong>og</strong>en, hvor der står:<br />
"I <strong>Skovsted</strong> er under matr. no. 22 en ejendom, som<br />
tidligere har været en sø kaldet <strong>Skovsted</strong> Sø, men som<br />
ved anlægget af landevejen <strong>og</strong> dertil hørende grøfter <strong>og</strong><br />
stenkister er blevet til eng."<br />
Tingb<strong>og</strong>scitatet er fra et møde, der den 4.<br />
september 1860 blev holdt på <strong>Thisted</strong> rådhus, hvor<br />
Hillerslev-Hundborg herredsting var sat. Mølleriejer<br />
Springborg i Bromølle havde på egne <strong>og</strong> øvrige<br />
lodsejerens vegne anlagt sag mod Chr. Kr<strong>og</strong>, som man<br />
mente uretmæssigt udnyttede det tidligere søareal.<br />
Springborgs argument var, at sø-matriklen ved<br />
udskiftningen i 1801 ikke var tillagt <strong>Skovsted</strong>lund.<br />
Derfor måtte den tilhøre <strong>Skovsted</strong> bys ejerlaug som<br />
fælles, uskiftet ejendom.<br />
Chr. Kr<strong>og</strong> var imidlertid rent faktisk i besiddelse af<br />
arealet, hvilket ikke tidligere havde været draget i tvivl<br />
af n<strong>og</strong>en domstol, så dommen kom til at lyde:<br />
"Thi kendes for ret. Indstævnte gårdmand Christen<br />
Kr<strong>og</strong> af <strong>Skovsted</strong>lund bør for citanten møller<br />
Springborg med øvrige lodsejere i <strong>Skovsted</strong>, hans tiltale<br />
i denne sag, fri at være."<br />
Dommen blev anket til landsretten, der i 1862<br />
stadfæstede underrettens dom.<br />
Chr. Jensen Kr<strong>og</strong> havde ikke kun juridisk<br />
medgang. Også når det gjaldt familieforøgelse, havde<br />
han held med sig. Og som sædvanligt på <strong>Skovsted</strong>lund,<br />
fristes man til at sige, så blev der født flest piger. Ved<br />
folketællingen i 1860 var der 7 børn mellem 1 <strong>og</strong> 16 år,<br />
<strong>og</strong> kun en af dem var en dreng. I 1864 kom d<strong>og</strong> endnu<br />
en dreng til verden. Han fik samme navn som faderen<br />
<strong>og</strong> senere gården i tilgift. I 1860 var der foruden<br />
familien Kr<strong>og</strong> to tjenestekarle <strong>og</strong> en tjenestepige.<br />
I 1864 fik Chr. Kr<strong>og</strong> ordnet papirerne, så hans kone<br />
kunne sidde i uskiftet bo. Denne handling må han have<br />
udøvet så at sige på dødlejet, idet han døde en uge senere<br />
af mavetæring. Af testamentet fremgår det, at der nu til<br />
gården hørte et stykke jord i Kløv, "Brohus kaldet", samt<br />
et stykke eng i Broeng. Der var <strong>og</strong>så en parcel i <strong>Kåstrup</strong><br />
samt part i Odgård på <strong>Skovsted</strong> mark, hvor der var mølle<br />
til.<br />
Efter Christen Kr<strong>og</strong>s død i 1864 fortsatte hans enke<br />
med at drive <strong>Skovsted</strong>lund. Forholdet til Bromølle havde<br />
ikke lidt større skade af retssagen, end at hun af<br />
Springborgs enke i 1868 købte en mindre parcel, 16 c. I<br />
1877 blev arven på 4000 kr. udbetalt til den ældste søn,<br />
så på det tidspunkt blev det sikkert afgjort, at den yngste<br />
søn skulle overtage gården.<br />
Tidens tiltagende historiske interesse smittede <strong>og</strong>så<br />
af på Ane Marie Kr<strong>og</strong>, idet hun frivilligt foretager en<br />
fredning af "<strong>Skovsted</strong>lund Høj" i 1880. Ved<br />
folketællingen d. 1. febr. 1880 boede der "kun" 5<br />
mennesker på <strong>Skovsted</strong>lund. Husmoder <strong>og</strong> gårdejer Ane<br />
Marie Kr<strong>og</strong> var 57 år <strong>og</strong> drev gården sammen med<br />
datteren Katrine på 18 <strong>og</strong> sønnen Kristian på 15 samt en<br />
tjenestepige på 15. Hun havde desuden en plejedatter på<br />
6 år. Det kan virke som lidt af en underbemanding, men<br />
måske har hun fået hjælp af den ældste søn Jens, der<br />
boede på Østergaard, hvor han i folketællingen betegnes<br />
som gårdejer <strong>og</strong> bestyrer.<br />
Østergård (senere Alfred Thomsens gård) var ifølge<br />
Anders Tousig skilt fra <strong>Skovsted</strong>lund i 1876. Når Jens<br />
Kr<strong>og</strong> betegnes som både gårdejer <strong>og</strong> bestyrer, så var der<br />
måske tale om et driftsfællesskab i n<strong>og</strong>le år. Jens Kr<strong>og</strong><br />
gik senere fra gården på grund af spiritusmisbrug. Han<br />
drev en tid høkerforretning på arealet nord for Jens<br />
Vestergårds hus. Ifølge Karl Olesen lukkede han<br />
butikken, hvis han var fuld.<br />
I 18 86 overlod Ane Marie <strong>Skovsted</strong>lund til sin<br />
yngste søn Chr. Christensen Kr<strong>og</strong>. Han skulle udrede<br />
arven til sine søskende samt yde aftægt til moderen.<br />
Denne aftægt kunne erstattes af et årligt beløb på 800 kr.<br />
I daglig omtale blev den nye ejer selvfølgelig kaldt Chr.<br />
Kr<strong>og</strong> som sin far. Stavemåde var dengang ret tilfældig<br />
med hensyn til brug af C eller K i fornavnet, lige som<br />
efternavnet staves både med <strong>og</strong> uden "h" til sidst.<br />
Ved folketællingen i 1890 var Chr. Kr<strong>og</strong> blevet gift<br />
med den 3 år yngre Mathilde Marie Larsen Oddershede,<br />
men der var endnu ikke børn i ægteskabet. Ud over<br />
moderen boede der <strong>og</strong>så en tjenestekarl <strong>og</strong> en<br />
tjenestepige.<br />
Chr. Kr<strong>og</strong> blev en kendt skikkelse i s<strong>og</strong>net, <strong>og</strong> i<br />
perioderne 1901-03 <strong>og</strong> 1917-25 var han s<strong>og</strong>nerådsformand.<br />
Han var ejer af <strong>Skovsted</strong>lund i 20 år, men i<br />
1906 solgte han til Martin Skytte, der kom fra Kærup.<br />
Chr. Kr<strong>og</strong> byggede en ny købmandsbutik i <strong>Skovsted</strong> <strong>og</strong> i<br />
1914 Overballegård. Grunden til salget af <strong>Skovsted</strong>lund<br />
skulle efter sigende være, at han havde engarealer, der<br />
blev berørt af Hovsør-dæmningen. Kr. Kr<strong>og</strong>s mod-
Birgith Marie Kr<strong>og</strong>, 1906<br />
Ingeborg Kr<strong>og</strong>, 1908<br />
Astrid Dagmar Kr<strong>og</strong>, 1910<br />
Mads Ingvard Madsen, 1891, tjenestekarl<br />
Nikoline Larsen, 1891 i Hunstrup, tjenestepige<br />
Marie Kristensen, 1893 i Hansted, tjenestepige<br />
Martin Andreas Jeppesen Skytte, 1870 i Østerild<br />
Jensine Andersen Hove, 1871 i Lild<br />
Kristian Peter Skytte, 1903 i Østerild<br />
Agnes Cecilie Skytte, 1906<br />
Marry Andrea Skytte, 1910<br />
Edvard Kristensen Skaarup, 1888 i Lild, tjeneste<br />
karl<br />
Karen Jensen, 1891, tjenestepige<br />
Niels Peter Andersen, 1894, tjenestekarl<br />
Anton Tovsig, 1868<br />
Karen Bisgaard Andersen, 1877<br />
Anna Tovsig, 1900<br />
Kristian Peter Tovsig, 1901<br />
Anders Kristian Tovsig, 1902<br />
Karl Holst Tovsig, 1903<br />
Magnus Emil Tovsig, 1906<br />
Knud Larsen Sunesen, 1895, tjenestekarl<br />
Maren Overgaard Larsen, 1895 i Østerild, tjeneste<br />
pige<br />
Chr Kr<strong>og</strong>h, 1864-1937<br />
stand mod dæmningen var så stor, at det skulle have<br />
medvirket til salget af gården. Den samme modstand<br />
gjorde <strong>og</strong>så, at han måtte trække sig som<br />
s<strong>og</strong>nerådsformand.<br />
Martin Skytte blev kun på <strong>Skovsted</strong>lund til 1913.<br />
Derefter flyttede han til <strong>Thisted</strong>, hvor hans første kone<br />
døde. Han overt<strong>og</strong> så Maren "Høker"s butik <strong>og</strong> ejede<br />
<strong>og</strong>så en kort tid Kr. Kr<strong>og</strong>s købmandsforretning, før han<br />
flyttede til Lindgård i Øster Vandet. Senere købte han<br />
Erling Klosters ejendom i Kjelstrup.<br />
Folketællingen 1911<br />
Selv om det kun var Martin Skytte, der boede på<br />
<strong>Skovsted</strong>lund ved folketællingen i 1911, så bringes her<br />
de tre familier, som har tilknytning til gården. Ved<br />
folketællingen boede alle tre familier i <strong>Skovsted</strong>.<br />
Fødselsåret nævnes som i folketællingen, men<br />
fødestedet nævnes kun herunder, når det er uden for<br />
Hillerslev s<strong>og</strong>n.<br />
Kristian Kristensen Kr<strong>og</strong>, 1864<br />
Mathilde Marie Larsen Oddershede, 1867<br />
Kristen Kr<strong>og</strong>, 1897<br />
Anne Marie Kr<strong>og</strong>, 1899<br />
Peter Kr<strong>og</strong>, 1902<br />
Martin Kr<strong>og</strong>, 1903<br />
Familien Tousig<br />
Anton Tousig købte i 1899 Østergård (Aalborgvej<br />
126), hvor Alfred Thomsen boede i mange år. Anton<br />
Tousig stammede fra Tovsig i Østerild s<strong>og</strong>n, hvorfra<br />
familienavnet stammer.<br />
I telefonb<strong>og</strong>en er familienavnet stavet med "v" som i<br />
stednavnet, men her bruges "u", sådan som Anders Tousig<br />
selv bruger det.<br />
Anton Tousig flyttede med forældrene fra Tovsig til<br />
Kjelstrup. De boede på Bellisvej i den ejendom, hvor<br />
Harald Pedersen bor. I 1899 giftede Anton Tovsig sig med<br />
Karen, der var datter af s<strong>og</strong>nef<strong>og</strong>ed Anders Bunk, som<br />
boede i den gård, hvor Andreas Rægård i mange år havde<br />
adresse.<br />
Da han overt<strong>og</strong> Østergård i 1899, blev alt kornet høstet<br />
med le <strong>og</strong> tærsket med plejl. Det meste af tærskningen blev<br />
foretaget om vinteren af en arbejdsmand, der fik 50 Øre om<br />
dagen samt kosten.<br />
Efter ca. tre år fik Anton Tousig en træmølle sat på<br />
laden til at trække et tærskeværk uden selvrenser. Kornet<br />
blev efter tærskningen renset i en rensemaskine, der blev<br />
trukket med håndkraft. Havren blev kastet op i luften inde i<br />
laden, så vinden gennem de åbne døre kunne skille korn <strong>og</strong><br />
avner.<br />
Omkring 1910 fik Anton Tousig en slåmaskine til at<br />
høste kornet med. Det krævede tre til at binde op for at<br />
holde skåret frit. Negene blev sat sammen i traver, <strong>og</strong> når<br />
de skulle køres hjem, blev to neg bundet sammen (en<br />
tonni). Der var 30 tonnier i en trave, <strong>og</strong> man regnede tre<br />
traver til et læs (altså 180 neg).<br />
Ud over de nævnte børn i folketællingen fik Karen<br />
39
<strong>og</strong> Anton Tousig et barn, der døde som lille (født efter<br />
Karl). Samme år som folketællingen (1911) fødtes<br />
Holger, senere bager i Hillerslev. Til sidst blev der født<br />
to piger, Dagmar i 1913 <strong>og</strong> Jenny i 1916.<br />
Den 1. november 1913 flyttede familien Tousig til<br />
<strong>Skovsted</strong>lund. Østergård blev solgt til P. Oddershede, der<br />
senere kom han til Bromølle. Rent bygningsmæssigt var<br />
det et tilbageskridt for Anton Tousig, men med så mange<br />
drenge var det godt at få mere jord. Da familien flyttede<br />
til <strong>Skovsted</strong>lund, var der ingen vindmølle, selv om<br />
Anders Tousig kan huske, at der var rester af en<br />
vindmølle syd for laden.<br />
Som nævnt blev Anders Tousig født i 1902. Da han<br />
var færdig med <strong>Skovsted</strong> skole, var han hjemme godt et<br />
år <strong>og</strong> tjente derefter hos Niels Skårup i <strong>Skovsted</strong> fra 1.<br />
januar 1918 til 1. februar 1919. Derefter var han indlagt i<br />
seks uger på sygehuset for at blive opereret for brok.<br />
Efter at have været hjemme et stykke tid kom Anders<br />
som 18-årig til Peder Oddershede i Bromølle, hvor han<br />
var i to år.<br />
Fra Bromølle kom Anders Tousig til Laurits Sixhøj i<br />
Hillerslev, hvor han blev i ikke mindre end fem år.<br />
Lønnen var for det meste 725 kr. for en sommer <strong>og</strong> 300<br />
kr. for en vinter. Turen gik derefter hjem til<br />
<strong>Skovsted</strong>lund, hvor han i mange år arbejdede som karl,<br />
indtil han i 1941 overt<strong>og</strong> gården. I 1940 skulle den<br />
yngste datter Jenny giftes, <strong>og</strong> Ellen Margrethe Pedersen<br />
kom til <strong>Skovsted</strong>lund som tjenestepige. Hun blev født i<br />
Helligsø i 1914 <strong>og</strong> var ud af en søskendeflok på 12.I<br />
1944 blev hun gift med Anders, men hans forældre blev<br />
boende på gården indtil deres død. Moderen døde i<br />
december 45 <strong>og</strong> faderen i februar 47.<br />
Grethe <strong>og</strong> Anders Tousig klipper får i 1945<br />
Anders Tousig har fortalte om, hvordan arbejdsdagen<br />
var for en karl på <strong>Skovsted</strong>lund, dengang han var<br />
barn <strong>og</strong> ung. Når der var markarbejde, skulle forkarlen<br />
op kl. 4.30 for at fodre hestene. Før man gik i gang med<br />
arbejdet kl. 6, var der morgenmad, som bestod af k<strong>og</strong>t<br />
mælk med brød (der var i mælken eller smurt ved siden<br />
af). Kl. 9 var man inde at få kaffe <strong>og</strong> et stykke mad.<br />
Fra kl. 12 til 13.30 var der middagshvil. Til middag<br />
startede man med søbemad eller grød (f.eks. kærnemælkssuppe,<br />
sødsuppe, grønkålssuppe eller risengrød).<br />
Det sparede på kødet i hovedretten, som fulgte efter. Før<br />
man kørte i marken 13.30, fik man en tår kaffe. Kl.<br />
16.30 var der aftensmad, <strong>og</strong> derefter blev der igen<br />
arbejdet fra kl. 17 til 19.30. Herefter skulle karlen fodre<br />
heste ca. hver halve time indtil kl. ca. 22. Denne fodring<br />
kunne gå på skift mellem karlene, <strong>og</strong> manden kunne<br />
overtage den ved særlige lejligheder. Kl. 21 var der<br />
"nætter" (grød, måske kaffe).<br />
Grethe <strong>og</strong> Anders Tousig høster fra i 1946<br />
Karlene havde fri hver anden søndag eftermiddag<br />
<strong>og</strong> kunne så tage hjem på besøg. Det var ikke<br />
almindeligt, at man var hjemme juleaften. I julen 1918<br />
sad Anders Tousig alene juleaften sammen med Niels<br />
Skårups kone, Maren, fordi Niels <strong>og</strong> tjenestenpigen lå i<br />
sengen med spansk syge. Maren var højgravid <strong>og</strong><br />
nedkom 3. juledag med sin yngste søn. Den spanske<br />
syge hærgede mange familier dengang, <strong>og</strong> Anders<br />
Tousig havde mistet sin ældste søster op til jul.<br />
Da Anders Tousig var ung, var der en halv snes<br />
køer på <strong>Skovsted</strong>lund. Mens han selv havde gården,<br />
nåede antallet af malkekøer op på det dobbelte. Anders<br />
lærte at malke med hånd, da han var 9 år, selv om<br />
malkningen dengang fortrinsvis var kvindearbejde. Han<br />
købte malkemaskine i 1945, <strong>og</strong> derefter blev malkningen<br />
et rent mandejob. På <strong>Skovsted</strong>lund var der altid 4<br />
arbejdsheste, men det samlede antal kunne svinge<br />
mellem 5 <strong>og</strong> 7 afhængig af, om der var hopper med føl.<br />
Sådan var det lige indtil 1959, da gården fik sin første<br />
traktor, en Ford Dexta.<br />
Bygningsmæssigt er det sket mange forandringer i<br />
dette århundrede. I 1913 var der endnu bindingsværk i<br />
en del af nordsiden af stuehuset. Det blev ret hurtigt<br />
udskiftet med mursten. I 1938 blev laden helt bygget om<br />
til en pris af knap 4.000 kr. N<strong>og</strong>et af det første, Anders<br />
Tousig gjorde efter overtagelsen, var at bygget et nyt<br />
østerhus i 1941. Det kunne gøres for 2.500 kr., fordi han<br />
kunne få statstilskud til byggeriet. Østerhuset blev<br />
indrettet til karlekammer, <strong>og</strong> der var plads til et par heste<br />
samt fåresti - senere blev det lavet om til grise. Det<br />
gamle østerhus havde været aftægtsbolig, <strong>og</strong> Anders<br />
Tousig kan huske, at der var kakkelovn <strong>og</strong> rester af<br />
gipsloft.
I 1961 byggede Anders Tousig ny stald til en pris af Grethe <strong>og</strong> Anders Tousig fik deres første barn, Ka<br />
85.000 kr. Ligesom med laden <strong>og</strong> østerhuset blev tøm- ren Marie, i begyndelsen af 1946. Derefter fik de en<br />
rerarbejdet udført af Alfred Petersen, <strong>Skovsted</strong>. I 1996<br />
blev stalden forlænget ca 20 m mod syd af den<br />
nuværende ejer, Michael Dalgaard. Ved udgravning til<br />
vejen syd for den nye staldgavl fandt han ca. 10 m syd<br />
for det sydøstlige hjørne rester af brændt ler <strong>og</strong><br />
mursten. Det kan være rester af den teglovn, som<br />
Anders Tousig har hørt om skulle have ligget syd for<br />
gården.<br />
Da Anders Tousigs far købte <strong>Skovsted</strong>lund, var der<br />
en slåmaskine til at slå kornet med, men tærskningen<br />
måtte i begyndelse foretages af et omrejsende<br />
tærskeværk. Ret hurtigt fik han d<strong>og</strong> ved østenden af<br />
laden lavet en hestegang, der kunne trække en<br />
hakkelsesmaskine. Anders Tousig har hørt, at der<br />
tidligere havde været en hestegang inde i gården. I 1920<br />
blev der indlagt elektricitet, så gården fik en el-motor,<br />
der kunne trække tærskeværk <strong>og</strong> halmpresser. Omtrent<br />
Familien Tousi<br />
på det tidspunkt fik man <strong>og</strong>så telefon - <strong>Skovsted</strong>lund<br />
havde nr. 21, Bromølle nr. 1 <strong>og</strong> Niels Skårup nr. 8.<br />
Da Grethe kom til <strong>Skovsted</strong>lund, var køkken- dreng, som døde kun 4 år gammel. I 1948 kom Richard<br />
forholdene yderst primitive. Efterhånden skete der d<strong>og</strong> til verden, <strong>og</strong> Hanne blev født op til julen 1951. Anders<br />
forbedringer, <strong>og</strong> det var et stort fremskridt, da hun i Tousig fortsatte som aktiv landmand højt op i årene. De<br />
1947 fik et gasbord med to apparater, vist nok de første i sidste høveder blev sat ud i 1974, men han fortsatte med<br />
<strong>Skovsted</strong>. Familien fik sin første bil i 1951, en mørke- at have svin indtil 1981. I 1992 blev <strong>Skovsted</strong>lund solgt<br />
rød chevrolet, der blev købt brugt for 5.000 kr. I den an- til Michael Dalgaard, <strong>og</strong> Grethe <strong>og</strong> Anders Tousig flytledning<br />
måtte Anders Tousig samme år erhverve sig tede til Hillerslev.<br />
kørerekort. Han nåede at have fem forskellige biler.<br />
Aftægtskontrakt.<br />
Ane Marie Kristensdatter, enke efter afdøde gårdejer Kristen Jensen Kr<strong>og</strong>h af <strong>Skovsted</strong>lund,<br />
som ved Skøde af dags dato har afhændet min ejendom <strong>Skovsted</strong>lund til min søn Kristen Jensen<br />
Kr<strong>og</strong>h, har betinget mig, så længe jeg lever, følgende Aftægt <strong>og</strong> underholdning.<br />
1.<br />
Til Juni dette år flytte jeg i den til mig berettede Bolig i Øster Huset, bestående af to<br />
Værelser, Køkken, Bryggers go Spisekammer, samt Rum til Ildebrændsel, for den øvrige<br />
Lejlighed. Ejeren af Gården er pligtig at holde Lejligheden i forsvarlig stand, både udvendig som<br />
indvendig.<br />
2.<br />
Når jeg flytte ind i min Aftægtslejlighed, er jeg berettiget til at medtage foruden mine egne<br />
Gang- <strong>og</strong> Sengeklæder, af Gårdens Ejers Indbo, Køkken <strong>og</strong> Bryggersskaber, samt Løsøre, alt hvad<br />
jeg finder at have brug for, hvilke Gjenstander Gårdens Ejer skal holde i god <strong>og</strong> forsvarlig stand.<br />
Efter min død deles mine Ejendele mellem mine Børn.<br />
3.<br />
Den årlige Aftægt til mig leveres sålydende: 3 td. Byg, 5 td. Rug, 3 td. Kartofler, 1 td. Malt, 3<br />
Lispund Osr, 12 snese Æg, 2 fede Beder til slagtning, Bederne skal veje mindst 4 Lispund, 5 Lispund<br />
fersk Flæsk, 8 pund tør Fisk, 3 ferske Torsk om Efteråret <strong>og</strong> 3 ferske Torsk om Foråret, 24<br />
stk. Ål, - pund stykker, 4 pund Røgtobak, 48 pund Kaffe, 20 pund Melis, 12 pund Kandis, 12 pund<br />
Puddersukker, 4 pund Te. 2 Skæppe Salt, 2 fede Gæs om efteråret á 10 Pund stykket, 8 pund Sæbe,<br />
12 pund Soda, <strong>og</strong> et læs Strøsand. Og i rette Bjergningstid, frit indbragt <strong>og</strong> opstillet i mit<br />
41
Brændselsrum, 6 Læs Skottetørv á 100 Snese pr. Læs, 2 Læs æltede Tørv á 60 Snese pr. Læs. I<br />
rede Penge 300 kroner årlig.<br />
Desuden 3 Potter nymalket Mælk daglig, som leveres om Aftenen, men skulle det træffe sig, at<br />
jeg eller min Pige ikke er hjemme, da er Ejeren pligtig til at opbevare Mælken til min hjemkomst, <strong>og</strong><br />
da levere mig den.<br />
Rug, Byg, Kartofler, Smør, Ost, Kaffe, Cikorie, Te, Malt, Kandis, Puddersukker <strong>og</strong> Soda,<br />
Sæbe, Tobak <strong>og</strong> Penge ydes med en Fjerdedel hvert Års første Januar, første April, første Juli <strong>og</strong><br />
første Oktober. Bederne slagtes om Efteråret i den bedtse slagtetid. Samtlige Gjenstande ydes i<br />
sunde <strong>og</strong> gode Vare med forsvarlig Mål <strong>og</strong> Vægt.<br />
4.<br />
Jeg forbeholder mig fri adgang til <strong>og</strong> afbenyttelse af Gårdens Bryggers med Brønd, Bageovn <strong>og</strong><br />
Grubekeddel, med tilhørende Redskaber, samt ret til i Gårdens Have at tage de til min Husholdning<br />
fornødne Køkkenurter. Brændsel derimod til Bagning <strong>og</strong> Vask skal leveres af min egen Brændselsbeholdning.<br />
5.<br />
Gårdens Ejer er endvidere pligtig til at besørge Kørsel til <strong>og</strong> fra Mølle, at bage mit Brød <strong>og</strong><br />
brygge mit øl. Jeg forlanger 20 Kørsler om Året til en Afstand af to mil fra Gården. Staldplads til to<br />
Heste om Vinteren, når jeg har Fremmede på besøg, <strong>og</strong> om Sommeren, når Kreaturerne græsse på<br />
Marken, da har jeg ret til græsning af to Heste, når jeg har besøg.<br />
Endvidere er Ejeren forpligtig til at yde mig fornøden Pleje, <strong>og</strong> forsvarlig opvartning, når jeg<br />
finder anledning dertil. Og jeg er berettiget til selv at fæste en skikkelig Pige til min opvartning. Pigen<br />
give jeg selv Kosten, mens Gårdens Ejer skal betale Lønnen til hende. Helst må Lønnen d<strong>og</strong> ikke<br />
overstige, hvad der er den almindelige Løn for en skikkelig Pige her på Egnen.<br />
Endvidere skal Ejeren hente Præst, Læge <strong>og</strong> Lægemedicin til mig når det forlanges, <strong>og</strong> betaler<br />
alle de fornødne udgifter. Og efter min Død besørge <strong>og</strong> bekoste mig en hæderlig <strong>og</strong> anstændig<br />
Begravelse efter Egnens Skik <strong>og</strong> Brug.<br />
6.<br />
Den forannævnte Aftægt <strong>og</strong> Underholdning ydes <strong>og</strong> nydes som foran bestemt på Gården<br />
<strong>Skovsted</strong>lund, men har jeg måttet blive tilsinds at flytte et andet Sted hen, er jeg med et fjerdingårs<br />
Varsel berettiget dertil, <strong>og</strong> Gårdens Ejer pligtig til i stedet for, som det er skrevet i Kontrakten de<br />
betingede Ydelser, at betale mig, så længe jeg lever, en Sum af 800 kr. Otte Hundrede Kroner årlig, der<br />
erlægges med en Fjerdedel hver den 1. Januar, 1. April, 1. Juli <strong>og</strong> 1. Oktober, et fjerdingår hver.
<strong>Kåstrup</strong><br />
<strong>Kåstrup</strong> kirke, bygget o. 1170. Den ældste af dew to kirke i pastoratet
<strong>Kåstrup</strong>.<br />
af Ellen Madsbøll.<br />
I en beskrivelse over Thy fra 1802, skriver<br />
s<strong>og</strong>nepræst Knud Aagaard om <strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>n:<br />
<strong>Kåstrup</strong> s<strong>og</strong>n er et af de bedste <strong>og</strong> mest velhavende<br />
i Landet. God Jord med god Kornavl <strong>og</strong> Kløveravl,<br />
samt tilstrækkelig Tørvemose <strong>og</strong>så til Salg, giver dets<br />
Beboere en Velstand, som røber sig i deres Gaardes<br />
Bygninger <strong>og</strong> ganske Forfatning, uden at udarte til<br />
Yppighed.<br />
S<strong>og</strong>nets Hartkorn er 87 tdr., <strong>og</strong> til hver tdr.<br />
Hartkorn er kun 4-5 tdr. Sædeland, men som er meget<br />
god. Desuden avles en del Hø i Kjærene <strong>og</strong> i Ballerum<br />
Kjær haves god Uddrift til Kreaturerne.<br />
Hele Folketallet er 167 Personer, som udgør 28<br />
Familier, hvoraf de fleste er Selvejere.<br />
S<strong>og</strong>net bestaar af den ene Bye <strong>Kåstrup</strong> <strong>og</strong> den<br />
eneste eenlige Gaard Neergaard, der er på 14 tdr.<br />
Hartkorn, <strong>og</strong> kan faa 60 tdr. Hartkorn. I alt udgør<br />
S<strong>og</strong>net 14 gaarde. N<strong>og</strong>le Mænd i <strong>Kåstrup</strong> eje en Del<br />
Jord af tvende Gaarde paa Ballerum."<br />
I 1842 har agrarhistorikeren provst G. Sjørup <strong>og</strong>så<br />
en beskrivelse over <strong>Kåstrup</strong>. Han beskrev s<strong>og</strong>nets<br />
jorder, som gik for at være amtets bedste, af gammel<br />
hartkorn 87,2 <strong>og</strong> 0; nyt hartkorn 79,1 <strong>og</strong> 1/4.<br />
Sjørup: "- disse have et meget dybt Jordsmon som<br />
er muld, som er med en betydelig Overvægt af Leer,<br />
blandet med påkørt Sand, hvilende på et herligt<br />
Underlag af Leermærgel. Et stykke Jord Vesten for<br />
Kirken blev ved Boniteringen anseet for Normaljord i<br />
dette Amt -<br />
Dette var en beskrivelse af den gode jord, som<br />
stadig findes i <strong>Kåstrup</strong>. Hvad tørvemosen angår, husker<br />
jeg, hvodan der under landbrugskrisen i trediverne blev<br />
solgt tørv til både doktor <strong>og</strong> dyrlæge, skole <strong>og</strong> skrædder<br />
<strong>og</strong> som dermed var med til at holde landbruget kørende.<br />
Under anden verdenskrig blev der igen solgt tørv,<br />
om end af en anden grund. Da var der jo mangel på<br />
ildebrændsel.<br />
Så kom den tid desværre, hvor mosen blev<br />
afvandet, <strong>og</strong> et rigt fugleliv gik tabt.<br />
N<strong>og</strong>le <strong>Kåstrup</strong>-ejendomme<br />
I den ejendom, der ligger ved vejen lige inden vi<br />
drejer af til "Bisgård", boede i mange år Kirstine <strong>og</strong> Jens<br />
Toftdal. Det var for øvrigt mandens barndomshjem. De<br />
var velhavende folk efter den tid. På deres gamle dage,<br />
flyttede de til Hillerslev, hvor de selv byggede hus.<br />
Kirstine var for øvrigt i familie med den legendariske<br />
Stine Kusk (kl<strong>og</strong> kone) fra "Kuskminde" i Nors. Efter<br />
Kirstines død fandt man forskellige redskaber <strong>og</strong><br />
remedier, som var blevet brugt i lægekunstens tjeneste.<br />
Nu findes de på <strong>Thisted</strong> museum.<br />
Siden har ejendommen skiftet ejer adskillige<br />
gange, men en familie, som jeg især husker fra den tid,<br />
vi selv havde landbrug i <strong>Kåstrup</strong>, var familien<br />
Marcussen. Han var smed, <strong>og</strong> hun var lærer på fuld tid<br />
på Tingstrup skole, <strong>og</strong> med 5 børn i alderen fra 10 år<br />
<strong>og</strong> nedefter. Der var fart på, når fru Marcussen kom<br />
hjem med hele flokken. Yngstebarnet under den ene<br />
arm, <strong>og</strong> en bunke stile, der skulle rettes, under den<br />
anden. -<br />
Bente <strong>og</strong> Peder Oddershede Bach <strong>og</strong> deres eneste<br />
søn Kristian boede kun 2 minutters gang fra mit hjem.<br />
De boede der fra 1895 - 1950. Vi børn flokkedes om<br />
Bente, når hun kom på besøg. En gammel kone klædt i<br />
sort fra top til tå, men altid med n<strong>og</strong>et spændende i<br />
tasken. Nu ejes gården af Ole Sloth Pedersen, der har<br />
fået den efter sine forældre Hilda <strong>og</strong> Erik Sloth<br />
Petersen<br />
Bente <strong>og</strong> Peder Oddershede Bachs ejendom på <strong>Kåstrup</strong>vej<br />
. 1 dag ejet af Ole <strong>og</strong> Mette Sloth Petersen
Barn i <strong>Kåstrup</strong><br />
af Poul Nedergård<br />
aa Lærker stiger mæ Sang mo Sky<br />
aa gi'r sæ dje Gleh i Wold.<br />
Da skriger æ Wib aa æ Tae,<br />
æ Ræw slekker Suel mæ sie Baer.<br />
Da gløder æ Klet der Wester<br />
som Guld i æ Awtenskjae.<br />
Men stakke aa arm er æ Sommergleh<br />
deropp i det uddest Nordwest,<br />
aa stadig legger æ Land tereh<br />
for æ Rag aa den ewige Blæst.<br />
- Men sprang do i Thylands Saahn<br />
som Knejt we di Mu'es Haahn,<br />
da længes do, siel aajer Palmer,<br />
tebaagh te di Hyw aa den Straahn!<br />
Olaf Nedergaard, Sakskøbing.<br />
Poul Nedergaard<br />
NORDTHY<br />
Der legger en Land i det uddest Nordwest<br />
mæ Hied aa Kletter aa Kjae.<br />
Dæe mosler aa tomler den ewigw Blæst<br />
aa buser saa tit mo di Dae.<br />
Den klepper hvæ Tre i di Haw'<br />
aa brenger di Tækk a Law',<br />
den smutter ind po æ Kjergo<br />
aa lieger we Buhnfolks Graw'.<br />
Det knyger mæ Sne, aa det fyger mæ Saahn<br />
imell' i den Land mo Nordwest.<br />
Æ Hau bryder po mo Rewler aa Straahn,<br />
saa æ Jowr ka formelig rest.<br />
Da kryber do ind i di Stow',<br />
aant tør do snaahr ett wow'.<br />
Det dundrer huhl fræ æ Haukant<br />
we Awten, naa Folk skuld' sow.<br />
Men kommer Prins Forohr derop te æ Saahn<br />
aa vier mell' Kletter aa Hyw,<br />
da pynter den windoben Land sæ en Graahn,<br />
ja blywer en Gleh fo wo Yw'.<br />
Da skyder hvæ Ris aa hvæ Stro',<br />
det blomstrer we Eng aa we 0'.<br />
Da blinker æ Fywer mell' Bakker,<br />
der legger i Dis saa blo'.<br />
Æ Row wil teframm', den staar saa kry,<br />
no grønnes hvæ grob aa hvæ Told,<br />
Ja, Thy er i sandhed blandt perlerne i Danmarks<br />
farverige natur - <strong>og</strong> ikke mindst Nordthy, hvor jeg blev<br />
født i januar 1923 i <strong>Kåstrup</strong>, et lille s<strong>og</strong>n med omkring<br />
180 indvånere. Sammenlignet med Goliath <strong>og</strong> storebror<br />
en km mod syd er <strong>og</strong> bliver <strong>Kåstrup</strong> en David.<br />
Hillerslev med bager, brugsforening, møllebygger,<br />
slagter, cykelsmed, skrædder, mejeri, autoværksted,<br />
købmand, jernbanestation, stor kirke med præstegård <strong>og</strong><br />
en stor skole var så afgjort uden for konkurrence, men<br />
<strong>Kåstrup</strong> har vi altid i hjertet!<br />
Når jeg nu skal forsøge at skrive om erindringer <strong>og</strong><br />
tildragelser fra min barndom, skyldes det ikke utidigt<br />
overmod, men sker efter opfordring - <strong>og</strong> når jeg i det<br />
hele taget kan prente ord på papiret, er det nok snarere en<br />
Herrens tilskikkelse, i hvert fald hvad min far har omtalt<br />
ved flere lejligheder. I juni måned 1923 lå jeg trygt<br />
blundende i barnev<strong>og</strong>nen med far manøvrerende denne<br />
hen ad den grusbelagte vej. Han mødte en gammel<br />
morlille klædt traditionelt i sort <strong>og</strong> med det obligate<br />
hovedtørklæde kun ladende øjne, næsetip <strong>og</strong> mund<br />
synlig. Stolt som far var, opfordrede han hende til at<br />
kigge på vidunderet inde under kalechen. Hun kiggede<br />
en rum tid, rettede sig op <strong>og</strong> sagde med oprigtig<br />
beklagelse i stemmen: "Bare han endda kunne dø!" Jeg<br />
er efterhånden kommet til den opfattelse, at selvfølgelig<br />
havde hun så inderlig ret - men hvad angik far, var han<br />
nok ikke helt enig med hende. Men jeg lever stadig i<br />
bedste velgående <strong>og</strong> kan altså forsøge at løse opgaven så<br />
godt som muligt.<br />
Jeg husker klart fra år 1929, men først lidt om<br />
<strong>Kåstrup</strong>, der for mig altid har været delt i to, nemlig<br />
"Wejsten fue æ bakk" <strong>og</strong> "Østen aa nur'en fue æ bakk"<br />
<strong>og</strong> med åen som naturlig grænse mod Ballerum. Vest for<br />
bakken ligger de mange <strong>og</strong> store slægtsgårde, <strong>og</strong> øst for<br />
bakken er den lille landsby med skole, smedje, n<strong>og</strong>le få<br />
almindelige huse, kirke - lille <strong>og</strong> kullet, men smuk. <strong>og</strong><br />
atter n<strong>og</strong>le få store slægtsgårde. Der var dejligt i det lille<br />
samfund der øst for bakken såvel sommer vinter der
har jeg rod, derfra min verden går".<br />
Vinteren -29 var streng med masser af sne, <strong>og</strong> det<br />
var virkelig en oplevelse for os at se s<strong>og</strong>nef<strong>og</strong>eden<br />
mønstre karlene, der skulle rydde vejen gennem byen,<br />
<strong>og</strong> som var mødt op fra hver gård. Af <strong>og</strong> til lod man vej<br />
være vej <strong>og</strong> stillede halmviske op ind over marken. En<br />
kanetur ad en sådan rute var n<strong>og</strong>et, der kunne få hjertet<br />
til at banke hurtigere, når man sad der godt beskyttet<br />
under dækkenet med et par fyrige heste i fuld trav <strong>og</strong><br />
kusken stående bag sædet <strong>og</strong> klangen af bjælder<br />
ringende for ens øren. En oplevelse jeg kunne unde<br />
nutidens børn!<br />
Jeg kunne lide at komme der vest for bakken på de<br />
store gårde, <strong>og</strong> nok var alle gårdfolk i ordets bedste<br />
betydning, <strong>og</strong> n<strong>og</strong>le af dem med rødder langt tilbage i<br />
tiden, men jeg sansede alligevel hurtigt, at atmosfæren<br />
<strong>og</strong> den måde, man levede på, var udtalt forskellig fra<br />
gård til gård.<br />
Der var især en gård, hvor alt var helt anderledes<br />
end på de øvrige gårde. - Her levede tre generationer<br />
under samme tag, Gammelfaae <strong>og</strong> Gammelmue, Jens<br />
Larsen <strong>og</strong> Ane Marie Larsen - Lars Kristensen <strong>og</strong> Marie<br />
Kristensen samt børnene Jens, Mary, Alfred <strong>og</strong><br />
Johannes. At komme her var som at blive sat 50 til 100<br />
år bag ud i tiden.<br />
I æ folkstouw stod den store væv, der fyldte næsten<br />
en tredjedel af stuen, <strong>og</strong> hvorpå man vævede gedigent<br />
vadmelstøj. I bryggerset var den indbyggede bageovn,<br />
hvori man blandt andet bagte de specielle kovringer, der<br />
var én af delikatesserne op til jul. Her var <strong>og</strong>så, når<br />
sæsonen var inde de tre store bryggekar, hvori man<br />
bryggede øl, der var både en særdeles kraftig <strong>og</strong><br />
velsmagende drik, der altid var i top for selv den mest<br />
kræsne gane. Elektricitet fik man først efter krigen, men<br />
klarede sig med petroleumslampen i stuerne <strong>og</strong> ellers de<br />
hjemmestøbte tællepråse, der lod bryggers <strong>og</strong> køkken<br />
henligge i et ret så eventyrligt halvmørke. Man gik på<br />
wc i kostalden bag rumpen af køerne <strong>og</strong> var således i<br />
fuld overensstemmelse med naturens orden. Men for os<br />
børn var det en helt enestående fascinerende verden<br />
åben for øjnene af os - hvor var det d<strong>og</strong> dejligt at<br />
komme der <strong>og</strong> i øvrigt altid blive mødt <strong>og</strong> modtaget med<br />
oprigtig gæstfrihed. Gården ligger der stadig, men da<br />
sønnen Alfred, der var en dygtig <strong>og</strong> driftig landmand,<br />
efter krigen overt<strong>og</strong> den, blev den hurtigt ombygget <strong>og</strong><br />
moderniseret <strong>og</strong> skiftede fuldstændig karakter, men to<br />
gode traditioner blev heldigvis bevaret: den udtalte<br />
gæstfrihed <strong>og</strong> det gode øl!!<br />
De mennesker, der boede der vest for bakken på de<br />
store gårde, var alle højt respekteret <strong>og</strong> værdsat af deres<br />
naboer i landsbyen øst for bakken.<br />
Specielt ved to lejligheder mødtes man mand af<br />
hus fra vest <strong>og</strong> øst, nemlig "Kjørmes Awten" i skolen<br />
for at ordne udlejningen af "æ Lergraw" <strong>og</strong> bagefter et<br />
slag kort, whist, <strong>og</strong> en kop kaffe, <strong>og</strong> hvor lejligheden<br />
bød sig til udveksling af meninger om dette eller hint <strong>og</strong><br />
<strong>og</strong>så lidt politisk konfrontation, altsammen indimellem<br />
krydret af ret så ramsaltede bemærkninger, der nok af <strong>og</strong><br />
til kunne få ens små drengeøren til at stå på vid gab, som<br />
man sad der musestille i en kr<strong>og</strong> håbende,<br />
at far var så optaget, at han helt glemte ens normale<br />
sengetid.<br />
Den anden lejlighed var valgdagen, hvor<br />
afstemningen foregik i skolestuen, <strong>og</strong> hvor de<br />
tilsynsførende sad ved det lange bord med listerne med<br />
stemmeberettigedes navne noteret. Højdepunktet indtraf<br />
om aftenen, når stemmerne skulle tælles op. Også her<br />
faldt af <strong>og</strong> til en bemærkning, der nåede mine øren<br />
derhenne i kr<strong>og</strong>en.<br />
Hvem var så de estimerede mennesker, der levede<br />
rundt om på gårdene her? Jo, i "Vestergård" boede<br />
familien Kristen Oddershede <strong>og</strong> Ane Oddershede (f.<br />
Neergård Jensen) <strong>og</strong> børnene Lars, Karen <strong>og</strong> Jensine <strong>og</strong><br />
ikke at forglemme den store Sankt Bernhardshund, som<br />
jeg nærede stor respekt for, men Jensine kom altid til <strong>og</strong><br />
bjergede mig, inden læberne bøjede nedad i begyndende<br />
flæben, <strong>og</strong> kagekassen <strong>og</strong> den røde sodavand fik mig<br />
hurtigt på højde med mig selv. Deres nabo ca. 100 m<br />
borte var Peder Oddershede Bach <strong>og</strong> Bente Marie Bach<br />
med sønnen Kristian, - jeg husker Bente tydeligt, et lille<br />
<strong>og</strong> tilsyneladende skrøbeligt menneske, <strong>og</strong>så hun stod<br />
med kagekassen <strong>og</strong> sodavand klar, før jeg var nået<br />
mange skridt ind i køkkenet.<br />
Nord for dem lå ret så tæt på den tredje store gård,<br />
<strong>og</strong> her boede Karl Syverin Dalgård <strong>og</strong> Mariane Dalgård<br />
(f. Vigh) med børnene Laurids, Anna, Signe, Ellen <strong>og</strong><br />
senere, da Mariane efter mandens alt for tidlige død<br />
havde giftet sig med Jens Madsen, kom datteren Ida til.<br />
Længere mod nord på den anden side af vejen fra<br />
<strong>Kåstrup</strong> lå to store gårde. På den nærmeste levede<br />
familien Anders Chr. Andersen <strong>og</strong> Maren Andersen med<br />
børnene Mikkelsen <strong>og</strong> Anders <strong>og</strong> pigerne Karen, Marie<br />
<strong>og</strong> Agnes. Anders <strong>og</strong> jeg kom meget sammen, <strong>og</strong><br />
specielt i vintermånederne var laden for os et sandt<br />
eldorado, hvor vi rigtigt kunne udfolde os. Vest for<br />
kostalden var den store mødding, <strong>og</strong> her dannede sig om<br />
efteråret <strong>og</strong> vinteren en stor pøl eller dam af 99% ajle <strong>og</strong><br />
en procent regnvand. - Det var <strong>og</strong>så her, ænderne gik frit<br />
omkring, <strong>og</strong> det store, aflange ædetrug var placeret.<br />
Anders <strong>og</strong> jeg fandt hurtigt ud af, at truget egnede sig<br />
fortrinligt til at sejle i! Vi kunne krydse "dammen" ved<br />
hjælp af en lang stage. Herligt! ! Men engang, da Anders<br />
var på vej tværs over dammen, tippede han over midt<br />
ude <strong>og</strong> gik, som man sagde dengang: "hiel åjer låg!" Jeg<br />
husker grant hans mor Marens ansigt, da vi kom ind i<br />
bryggerset med "gotten" Anders afgivende en odeur, der<br />
var alt andet end lige parfume - <strong>og</strong> <strong>og</strong>så, at jeg skyndte<br />
mig at sige, at jeg nok hellere måtte se at komme hjem,<br />
da klokken jo var mange - med skam at melde var den<br />
nøjagtig 14.30!!<br />
Et par hundrede meter vest herfor lå gården "Ny<br />
Neergård", <strong>og</strong> her boede familien Peter Bach <strong>og</strong> Else<br />
med børnene Lars, Marianne (Manna), Jensine <strong>og</strong><br />
broderen Michael. Også her kom jeg rigtig meget, <strong>og</strong><br />
igen var det laden, der trak. Anders, Michael <strong>og</strong> jeg<br />
legede sammen, lavede af <strong>og</strong> til rigtige drengestreger, <strong>og</strong><br />
vi besøgte <strong>og</strong>så Ballerum købmand, hvor vi kunne købe<br />
cigaretter, 10 styk for 25 øre - tænk engang! - Jeg blev<br />
altid særdeles vel modtaget disse to steder, degnens<br />
dreng,
som jeg jo var - men sandheden i ære nok <strong>og</strong>så af <strong>og</strong> til:<br />
"en regti' skide knæjt!".<br />
Østen for bakken<br />
Hvordan var det så østen for bakken?? Det var jo<br />
her, jeg for alvor hørte hjemme. -<br />
Der var to steder, der som en magnet tiltrak os<br />
drenge, nemlig smedjen <strong>og</strong> mosen, i daglig tale "æ<br />
kjaer". I smedjen virkede Jens Peter Jensen, en meget<br />
dygtig <strong>og</strong> solid håndværker, virkelig en mester i sit<br />
arbejde, så titlen smedemester med streg under mester<br />
var afgjort berettiget. Det var en oplevelse for os at se<br />
ham omdanne et stykke råjern til en perfekt hestesko<br />
med hammeren i hans stærke næve dansende på<br />
ambolten imellem de afgørende slag på det glødende<br />
emne.<br />
Han mestrede <strong>og</strong>så hesteskoningen til fulde, men af<br />
<strong>og</strong> til skete det, at de store <strong>og</strong> bomstærke belgiske heste<br />
b<strong>og</strong>stavelig talt gjorde sig ud til bens, så de måtte ind i<br />
bjælkebåsen uden for smedjen, hvor Jens Peter <strong>og</strong><br />
svenden efter megen anstrengelse fik benet på hesten,<br />
som regel bagbenet, surret fast til sidebjælken med solidt<br />
reb, men ikke altid nok - så måtte svenden have fat på<br />
den korte stok med den tynde rebløkke<br />
("hestebremsen"), <strong>og</strong> med et snuptag sad denne om<br />
hestens bløde overmule, et par omdrejninger, <strong>og</strong> hesten<br />
var fuldstændig passiviseret. Vi syntes nok, det var synd<br />
for den - en slags "tommelskrue", der vel kan<br />
sammenlignes med sporerne på rytteres ridestøvler.<br />
I det hele taget var smedjen et samlingssted for<br />
bønder <strong>og</strong> andet godtfolk, <strong>og</strong> da rutebilen begyndte sin<br />
daglige rute Frøstrup - <strong>Thisted</strong>, <strong>og</strong> smedjen var fast<br />
stoppested, var der altid n<strong>og</strong>et at se på <strong>og</strong> nyheder for<br />
små øren. Jeg kom tit i privaten hos smeden <strong>og</strong> smagte<br />
nu <strong>og</strong> da smedekonen Kristines velbelagte<br />
mellemmadder, når formiddagskaffen blev serveret i<br />
køkkenet. Kristine sad altid med kaffen i underkoppen i<br />
den ene hånd <strong>og</strong> en sukkerknald i den anden <strong>og</strong> med det<br />
grånende hår, der nåede hende til lænden, slået ud - jeg<br />
så aldrig n<strong>og</strong>en anden med en sådan hårpragt, husker<br />
jeg. Der var syv børn, hvoraf jeg kom meget sammen<br />
med Hjalmar, hans storebror Graves døde kun 12 år<br />
gammel før min tid - pigerne var Elna, Rigmor, Dagmar,<br />
Andrea <strong>og</strong> Sigrid. Som voksen overt<strong>og</strong> Hjalmar<br />
smedeforretningen.<br />
Mosen eller "æ kjaer", det ret store område øst for<br />
Fjerritslevbanen, var året igennem en afvekslende<br />
verden, der for alvor opt<strong>og</strong> os med sit rige fugle-, dyre<strong>og</strong><br />
fiskeliv. De forskellige gårde havde hver sin moselod<br />
<strong>og</strong> derfor en del af deres arbejde der. Det var interessant<br />
for os drenge at følge arbejdet om sommeren, når<br />
tørvene skulle graves. Man brugte et specielt redskab,<br />
der t<strong>og</strong> et bjælkeformet stykke af den bløde mosejord op.<br />
Stykkerne blev lagt i lange rækker <strong>og</strong> med et andet<br />
specielt redskab hugget igennem til tørvestykker, der så<br />
skulle ligge til tørring <strong>og</strong> senere sættes i stakke, i sig selv<br />
et kunstfærdigt byggeri, der nåede en anelse over<br />
mandshøjde. En oplevelse var det at få lov til at køre<br />
med hjem til gården på toppen af et sådant læs tørv.<br />
Bløde tørv kaldte man dem til forskel fra de hårde tørv<br />
fra Kaas. I køkkenet havde man komfur <strong>og</strong> i stuerne<br />
kakkelovn - man tændte op med de bløde tørv. Den helt<br />
store spænding opstod, når man nåede ned til<br />
tredjesidste rundkreds af tørvestakken med løst<br />
henkastede tørv i bunden. Disse tørv løftede man altid<br />
med en vis forsigtighed, da der mangen engang var en<br />
hvæsende hugorm eller to i bunden.<br />
Dengang var der altid mange vildænder i mosen, <strong>og</strong><br />
om vinteren så vi de smukke svaner i elegant kileform<br />
på træk nordfra. Ænderne havde deres reder ude i<br />
vandet i sivkanten, <strong>og</strong> der kunne vi ikke komme ud. En<br />
eneste gang fandt vi en vildande-rede på fast grund <strong>og</strong><br />
oplevede at se de nyklækkede unger vandre hen til<br />
nærmeste mosehul <strong>og</strong> plumpe ned i vandet, <strong>og</strong> til vores<br />
store overraskelse omgående dykke ned <strong>og</strong> først komme<br />
op fire fem meter ude nær sivkanten. Der stod gedderne<br />
på lur, <strong>og</strong> ikke alle undgik rovfiskenes skarpe,<br />
sylespidse tænder.<br />
Jeg må indrømme, at vi tillod os at "låne" den<br />
fladbundede pram, der lå halvvejs skjult i sivene i den<br />
store dam længst østpå i mosen. Her var vanddybden en<br />
meter, sine steder lidt mere. Selvfølgelig gik det galt en<br />
skønne dag, <strong>og</strong> vi stod i vand lidt over livremshøjde.<br />
Gode råd var dyre, men heldigvis var der en stak tagrør i<br />
nærheden. Det meste af den gik op i luer, <strong>og</strong> tøjet tørret<br />
så meget, at vi turde vise os hjemme. Det var virkelig<br />
spændende for mig, da far så absolut levede op til det<br />
Familien Nedergaard
gamle ordspr<strong>og</strong>: "Den man elsker, tugter man!" Som i<br />
dag Hans kongelige Højhed, Kronprinsen, savnede<br />
heller ikke jeg faderlig kærlighed.<br />
På den sydøst-vendte jernbaneskråning mod<br />
Hillerslev var der dusinvis af hugorme. Når lokomotivet<br />
med mange tungtlastede godsv<strong>og</strong>ne på slæb asede sig<br />
vej op ad bakken med gnister fygende op af skorstenen,<br />
skete det ofte, at det tørre græs på jernbaneskråningen<br />
stod i lys lue, <strong>og</strong> så kom hugormene frem på vild flugt.<br />
Villy <strong>og</strong> jeg fiskede <strong>og</strong>så i mosen. Skaller var et<br />
taknemmeligt bytte, da de bed på så at sige alt. Derimod<br />
gedderne, de var svære at fange. Det hændte, når en<br />
undermåler af en skalle var på kr<strong>og</strong>en, at en forslugen<br />
gedde snuppede skalle med kr<strong>og</strong> <strong>og</strong> det hele, <strong>og</strong> vi<br />
således fangede to fisk på én gang, men ellers t<strong>og</strong> vi<br />
gedderne med savjernet, lysteren i fagspr<strong>og</strong>et, men dette<br />
redskab skamferede ofte fisken alt for meget.<br />
Villys forældre, Jens Grønkjær <strong>og</strong> Marie, ejede<br />
Kirkegård i <strong>Kåstrup</strong>, <strong>og</strong> her mødte jeg <strong>og</strong>så Villys<br />
storebror Harald. Forældrene var rare <strong>og</strong> venlige<br />
mennesker, <strong>og</strong> jeg kunne vældig godt lide at komme der.<br />
Måske var det især, fordi man der havde lov til at gøre<br />
ting, der var aldeles utænkelig andre steder, f.eks. at<br />
skyde, ikke blot med luftbøsse med de små spidshagl,<br />
men så sandelig <strong>og</strong>så med salonriffel, der med de<br />
langtrækkende patroner var et virkeligt farligt våben for<br />
knægte på vores alder. Det var nok rent <strong>og</strong> skært held, at<br />
vi ikke forårsagede ulykker ved omgangen med disse<br />
våben. -<br />
Jeg havde dengang stor fornøjelse af min kajak<br />
med det kongelige navn "Rex". Den sejlede jeg med på<br />
åens vande, åen, der startede øst for Smedegård i Tved,<br />
<strong>og</strong> jeg t<strong>og</strong> da <strong>og</strong>så n<strong>og</strong>le gange turen østover forbi<br />
Bromølle <strong>og</strong> udover til dæmningen ved Hovsør.<br />
Strømmen var på udturen "motoren", der skulle kun<br />
korrigeres af <strong>og</strong> til med pagajen - men hjemturen<br />
krævede sin mand. Åen var sine steder for smal til, at<br />
man rigtig kunne padle, <strong>og</strong> så var den eneste udvej<br />
simpelthen at trække kajakken efter sig gående deroppe<br />
på brinken. Om vinteren havde jeg kajakken hjemme<br />
oppe på loftet til eftersyn <strong>og</strong> nymaling.<br />
Nærmeste nabo til skolen var foruden smeden med<br />
husstand familien Jens Kanstrup Gravesen <strong>og</strong> Laura med<br />
børnene Elise, Maren, Herdis, Inge, Kristian, der<br />
druknede kun 21 år gammel i Sverige, <strong>og</strong> Thomas. Den<br />
ret så høje lade var vores foretrukne legeplads. Specielt<br />
en nok ikke helt ufarlig leg opt<strong>og</strong> os. Om vinteren, når<br />
avlen var i hus, kravlede vi op i den ene ende af laden,<br />
hvor halmen var "lajet opp" til underkanten af<br />
hanebjælkerne, <strong>og</strong> så skrævede vi ud via bjælkerne, til vi<br />
nåede det "gulv", hvor der i bunden kun lå løst halm i<br />
halvanden eller to meters højde - <strong>og</strong> så sprang vi, det<br />
krævede mod. Jeg husker engang, da vi havde besøg af<br />
familie fra Sjælland fra præstegården der, at vi havde<br />
fået min kusine lokket op med op <strong>og</strong> ud, hvor der var<br />
langt at kigge ned. Hun blev rigtig bange <strong>og</strong> turde ikke<br />
springe, men hvad værre var - hun turde heller ikke gå<br />
tilbage!! Jeg tror, hun stod der skrævende fra bjælke til<br />
bjælke, indtil hun var så træt af den anstrengende<br />
stilling, at hun lod sig dumpe. Første <strong>og</strong> eneste gang, at<br />
hun vovede springet. - I øvrigt var Kanstrup en dygtig<br />
gårdmand med et fantastisk tag på heste <strong>og</strong> derfor en<br />
suveræn kusk, hvad især min far var betaget af.<br />
Engang standsede han et par skræmte, løbske heste,<br />
der med en arbejdsv<strong>og</strong>n slæbende efter sig i fuldt<br />
firspring <strong>og</strong> med fnysende næsebor kom gungrende hen<br />
ad den slagne landevej. Han stillede sig simpelthen med<br />
udbredte arme midt ud på vejen, alt imens han talte<br />
beroligende ord mod dem - <strong>og</strong> miraklet skete: de to store<br />
arbejdsheste sagtnede det vilde løb <strong>og</strong> stod bomstille et<br />
par meter foran ham. Han fik fat ved grimetøjet af den<br />
ene hest, <strong>og</strong> stadig snakkende til dem fik han dem vendt<br />
på vejen <strong>og</strong> kunne lede dem hjem til gården, de var<br />
stukket af fra et par hundrede meter borte. Hvad karlen,<br />
der stod der ved møddingen med røde øren, blev belært<br />
om er ikke godt at vide!!<br />
Nærmeste nabo til familien Kanstrup var min onkel<br />
<strong>og</strong> moster i Knakkergård, Jens <strong>og</strong> Elisabeth Vigh med<br />
min kusine <strong>og</strong> fætter, Lissen <strong>og</strong> Preben. Her var årets<br />
clou, når kornhøsten skulle tærskes. Kornet stod i fire<br />
store <strong>og</strong> høje stakke uden for laden <strong>og</strong> placeret, så<br />
tærskemaskinen kunne stå mellem disse. Sent på<br />
eftermiddagen, før slaget skulle stå, ankom<br />
dampmaskinen, tærskeværket <strong>og</strong> halmpresser trukket af<br />
kraftige heste. Dampmaskinen samlede al vores<br />
interesse, <strong>og</strong> den sortsmudskede fyrbøder var absolut det<br />
store idol for os blandt de ellers mange folk, der mødte<br />
op til arbejdet. Også kornbærerne beundrede vi, når de<br />
fik en sæk på ryggen <strong>og</strong> ret så ubesværet hastede den<br />
forholdsvis lange vej gennem laden, over gårdspladsen,<br />
ind i stuehusets bryggers <strong>og</strong> op ad den stejle trappe til<br />
loftet, hvor kornet var lunt <strong>og</strong> tørt placeret. Det hørte<br />
<strong>og</strong>så med, at der faldt et par godbidder af til os drenge,<br />
når tærskeholdet holdt pause <strong>og</strong> blev beværtet af husets<br />
frue med tjenestepige <strong>og</strong> andre tilkaldte hjælpere.<br />
Den helt store magnet, der i sæsonen tiltrak ikke<br />
bare drenge, men <strong>og</strong>så rigtig mange voksne mænd med<br />
"drengen" i hjerte <strong>og</strong> sind, var d<strong>og</strong> det<br />
selvtransporterende lokomobil i Skinnerup - det var<br />
cykelturen derhen til min onkel mere end belønning: det<br />
var godt nok maskineri, der kunne få hjertet til at slå<br />
hurtigere, ja vi måtte tilstå, at vi syntes, at n<strong>og</strong>et af<br />
glansen gik af dampmaskinen derhjemme i <strong>Kåstrup</strong>, selv<br />
om vi selvfølgelig fulgte den trofast rundt til de<br />
forskellige gårde, hvor den arbejdede. Nok var der en<br />
mølle på så at sige hver eneste gård, men først efter<br />
krigen, da elektromotoren vandt indpas, rykkede<br />
tærskeværket ind i laden, <strong>og</strong> kunsten at sætte kornet i<br />
stak døde ud. -<br />
En helt anden verden dumpede man ind i, når jeg<br />
med mine forældre <strong>og</strong> min søster var inviteret på besøg<br />
hos gudmor på "Østergård". Her boede Jesper Th.<br />
Oddershede <strong>og</strong> Kristine Oddershede med børnene<br />
Marius, Iversen, Richard, Harry, Johannes <strong>og</strong> søsteren<br />
Anna, der t<strong>og</strong> sig kærligt af mig, når jeg dukkede op<br />
alene på gården, <strong>og</strong> sørgede for, at jeg kom hjem igen til<br />
tiden, ellers risikerede jeg bare det der med den faderlige<br />
"kærlighed" ret så kontant udmøntet! Vi glædede os<br />
meget, for kaffebordet med de hjemmebagte delikatesser<br />
var værd at gå om bord i <strong>og</strong> bagefter - så skulle vi
alle ind i den fine stue, <strong>og</strong> her skete der n<strong>og</strong>et helt<br />
særligt, som vi ikke oplevede andre steder. Her stod<br />
nemlig klaveret, harmonikaen, <strong>og</strong> oven på klaveret<br />
paraderede violinen <strong>og</strong> trompeten. Og som de drenge<br />
kunne spille, <strong>og</strong> Iversen var en ret så habil sanger. En<br />
times tid eller halvanden gik, syntes vi, bare alt for<br />
hurtigt.<br />
Jeg kom en del sammen med den yngste, Johannes,<br />
der var n<strong>og</strong>le år ældre end jeg. Han havde en masse<br />
elektriske artikler <strong>og</strong> lavede ting, der nok kunne få mig<br />
til at tabe både næse <strong>og</strong> mund. Et år illuminerede han<br />
havens store træer med hundredvis af kulørte lamper.<br />
Aldrig set før. Han t<strong>og</strong> mig <strong>og</strong>så med op på loftet i det,<br />
han kaldte sin hule, <strong>og</strong> der var sandelig meget at se på.<br />
Jeg var stolt, når han engang imellem lod mig hjælpe til<br />
med at lave de hjemmerullede cigaretter, som han solgte<br />
næste dag på realskolen i <strong>Thisted</strong>. Gad nok vide, om den<br />
slags foreteelser kommer ind under begrebet<br />
kreativitet?? Jeg var stolt som en pave over at være<br />
i it t<br />
<strong>Kåstrup</strong> skole, hvor Poul Nedergaard voksede op. I<br />
dag ejes skolen af Ole Gregersen <strong>og</strong> Kristine Keiding<br />
med, når hans kammerater fra skolen i <strong>Thisted</strong> til hans<br />
fødselsdag alle mødte op, såvel piger som drenge, <strong>og</strong> så<br />
var et af pr<strong>og</strong>rampunkterne en tur ud i mosen. -<br />
To små stykker agerjord omgærdet af diger grænsende<br />
tæt op til skolen, det vestligste umiddelbart på nordsiden<br />
af skolens legeplads, <strong>og</strong> det østligste langs med de store<br />
træer mod nord af skolens ret så store køkkenhave.<br />
Disse agre tilhørte Brund Sørensen, der havde et mindre<br />
<strong>og</strong> veldyrket landbrug. Hans søskende Niels G.<br />
Sørensen <strong>og</strong> søsteren Margrethe boede lidt længere mod<br />
vest i byen på nordsiden af "æ Naerwej", <strong>og</strong> her fik<br />
Brund sin middagsmad hver dag, da han levede alene i<br />
det lille landsted. Han var et virkeligt rart menneske, <strong>og</strong><br />
vi kunne lide ham, da han altid havde tid til <strong>og</strong> var parat<br />
til at snakke med os, når vi gik op til ham i marken ved<br />
den tid, hvor han skulle flytte kreaturerne, der stod tøjret<br />
der. -<br />
Om efteråret <strong>og</strong> <strong>og</strong>så om vinteren besøgte jeg tit<br />
Brund ved den tid, da dyrene skulle røgtes. Jeg sad ude i<br />
laden <strong>og</strong> rensede gulerødder <strong>og</strong> skar dem i passende<br />
stykker <strong>og</strong> bar dem så i spanden ind i stalden, hvor de<br />
blev serveret som ekstra godbidder til kalvene - Brund<br />
var glad for dyr. Han var jævnlig af mor inviteret ind på<br />
en kop kaffe med nybagt julekage, <strong>og</strong> en dag sad vi da<br />
som så ofte før med far for enden af bordet <strong>og</strong> Brund på<br />
den ene side <strong>og</strong> jeg overfor på den anden. Vi var i gang<br />
med kop nummer to, da min søster kom farende ind fra<br />
køkkenet <strong>og</strong> hoppede op på skødet af far. Der sad hun så<br />
<strong>og</strong> studerede selskabet lidt, <strong>og</strong> så lød pludselig den klare<br />
barnerøst gennem snakken som følger: "Brund, æ tøws<br />
gue nok ett do æ næ' så pæn som min faer!" Tableau!!<br />
Hvordan far på diplomatisk måde prøvede at redde<br />
situationen, husker jeg ikke så nøje, men det var vistnok<br />
n<strong>og</strong>et med, at han jo altid var nybarberet hver dag - <strong>og</strong> i<br />
øvrigt gik til frisør hver fjortende dag, tiltrængt eller ej -<br />
mens Brund jo havde skæg <strong>og</strong> garanteret ikke pomade i<br />
det sparsomme hår. Men jeg kunne lide Brund, som han<br />
var!<br />
Dengang var verden langt mindre konform <strong>og</strong><br />
reguleret end nutidens Danmark - der var virkelig plads<br />
til <strong>og</strong> for mennesker, der var anderledes i enhver<br />
henseende, <strong>og</strong> de var i det lille samfund ikke blot<br />
accepteret, men <strong>og</strong>så respekteret.<br />
En af dem var P. Sunesen, eller som han benævnes i<br />
daglig tale : "Bette Pier". En tilsyneladende skrøbelig<br />
mandsling, der boede alene på nordsiden af "æ Naewej"<br />
i et aflangt hus med tømrerværkstedet i den vestlige<br />
halvdel.<br />
Han var en fuldblods eneboer <strong>og</strong> lod ingen komme<br />
indenfor, hverken høj eller lav, - <strong>og</strong> det var ham, der<br />
satte nyt glas i skolestuens vinduer, når som vi påstod,<br />
en dum bold var røget igennem. Han gik <strong>og</strong>så på jagt i<br />
mosen, hvor han desuden satte ruser ud. Varmen<br />
indendørs om vinteren holdt han nok fortrinsvis ved<br />
hjælp af flasken med livets vand. Forår, sommer <strong>og</strong><br />
efterår opholdt han sig gerne på jordstykket ud mod<br />
vejen, hvor skolebørnene, der kom fra gårdene vest for<br />
bakken, jo passerede forbi to gange om dagen.<br />
Han var et venligt menneske, der ikke var sky over<br />
for børn, <strong>og</strong> han sl<strong>og</strong> gerne en snak af med dem, når de<br />
passerede forbi. Grunden vest for huset, på tre sider<br />
skærmet af høje træer, havde engang været en have, men<br />
henlå som et rent vildnis med et lysthus halvvejs gemt i<br />
det nordvestre hjørne - <strong>og</strong> så var der pæretræet. Pier<br />
kunne godt være spendabel <strong>og</strong> forsyne skoleeleverne,<br />
når de var på vej hjem efter skoletid.<br />
Men drenge er nu engang drenge! Jeg har virkelig<br />
fortrudt, at jeg sammen med de øvrige i banden besøgte<br />
træet med selvforsyning for øje. Det har d<strong>og</strong> hjulpet<br />
gevaldigt på den grimme smag i munden på mig, at min<br />
onkel fortalte mig følgende, han oplevede for ca. tyve år<br />
siden.<br />
Han sad på terrassen i haven en dejlig sommerdag,<br />
da en håbefuld ungersvend tolv, tretten år gammel - i<br />
øvrigt søn af en politibetjent i samme kvarter - pludselig<br />
brød gennem hækken. Han stoppede brat, ret så<br />
konsterneret, da han så min onkel, men fik d<strong>og</strong><br />
fremstammet: "Du kunne vel ikke sige mig, hvor I har<br />
jeres ærter?" Jo, lød svaret, de står som altid længst nede<br />
i haven med en masse dejlige bælge, men næste gang du<br />
kommer, så gå lige til bagdøren først <strong>og</strong> spørg, om vi har<br />
overskud! Denne lille hændelse fra det virkelige liv godt<br />
<strong>og</strong> vel tredive år efter min egen drengetid har siden<br />
sparet mig for visse anfægtelser. -
Der var <strong>og</strong>så andre i det lille samfund, der ligesom<br />
katten på vejen helt igennem var deres egen. Marie<br />
Gregersen, en ældre kone, der drev et lille landbrug<br />
sammen med Musse, der for længst havde passeret<br />
pensionsalderen, en Nordbagge var det. Når den fra<br />
engen kom asende med den tohjulede kærre med en lille<br />
klat hø <strong>og</strong> Marie på toppen af "læsset", var tempoet så<br />
adstadigt, at et studespand ville synes at være et par<br />
fyrige køreheste. Hun var faktisk en rar kone, syntes vi,<br />
men havde nok ikke altid så nemt ved at begå sig blandt<br />
de lune bønder med deres specielle form for humor. -<br />
Desuden var der Skrædder-Marie, der gjorde sig nyttig<br />
på mange måder, <strong>og</strong> gamle Lise <strong>og</strong> Niels Hove. Lise<br />
passede undertegnede <strong>og</strong> min søster, når far <strong>og</strong> mor var<br />
inviteret ud om aftenen. Hun anbragte sig fuldt påklædt<br />
oven på dynen i fars seng <strong>og</strong> havde mig sovende de<br />
uskyldiges (?) søvn nær ved hånd. Familien har fortalt<br />
mig, at når de kom hjem, <strong>og</strong> jeg vågnede, sagde jeg<br />
altid: "Lise, husk nu at vende hovedpuden, så den er<br />
kold,når far skal i seng."<br />
Ovenstående er i glimt erindringer <strong>og</strong> tildragelser<br />
fra min tidlige barndom, <strong>og</strong> jeg havde sandelig en dejlig<br />
barndom <strong>og</strong> et hjem i skolen, hvor mine forældre levede<br />
op til det gamle ord: ... "kun få er som far, <strong>og</strong> slet ingen<br />
som mor!" Ord, der dengang nok stadig havde deres<br />
fulde valør. -<br />
De mennesker, jeg har omtalt her, vil jeg gerne vise<br />
min respekt, men <strong>og</strong>så en vis form for taknemmelighed,<br />
ved fra Havamal = den Højes, dvs. Odins Tale fra<br />
Eddahåndskriftet, hvori menneskers forhold til hinanden<br />
i den nordiske oldtid er beskrevet, at citere følgende:<br />
"Fæ dør,<br />
Frænder dør,<br />
selv dør du med.<br />
Et jeg ved,<br />
der aldrig dør,<br />
Bedømmelsen af hver afdød."<br />
§§§§§<br />
BAUTASTENE<br />
STÅR EJ STIEN NÆR,<br />
REJSER EJ SLÆGT DEM FOR<br />
SLÆGT.<br />
(Havamal)<br />
Erindringer fra en svunden tid<br />
af Ellen Madsbøl<br />
Vor barndoms skolevej.<br />
"æ Navej"<br />
Vejene i <strong>Kåstrup</strong> var ikke så nemme at færdes på<br />
for mange år tilbage. Sidst i tyverne <strong>og</strong> først i trediverne<br />
var vi en flok børn fra n<strong>og</strong>le hjem vester i <strong>Kåstrup</strong>, som<br />
skulle ned "i byen", hvor skolen lå. Først skulle vi op til<br />
lergraven, så igennem "æ Navej", <strong>og</strong> da det var den eneste<br />
vej fra gammel tid, lå her n<strong>og</strong>le småejendomme,<br />
hvor der hovedsageligt boede ældre mennesker, som vi<br />
børn havde det bedste forhold til.<br />
Vi husker nok allerbedst<br />
Per Sunesen. Han var eneboer,<br />
tømrer <strong>og</strong> jæger, ikke mindst<br />
det sidste. Hans jagthistorier<br />
var spændende, f.eks. drev han<br />
odderjagt ved <strong>Kåstrup</strong> Å. Han<br />
havde <strong>og</strong>så en frugthave, <strong>og</strong><br />
når pærerne var modne, kom<br />
han ud af huset med hænderne<br />
fulde, når vi kom forbi fra<br />
skole. Det har vi ikke glemt<br />
ham. Lige neden for Per<br />
Sunesen boede et søskendepar,<br />
Margre-the <strong>og</strong> Niels, hvis<br />
forældre havde haft<br />
Høkerhandel der på stedet.<br />
Per Sunesen med<br />
sin hund<br />
De var godheden selv, <strong>og</strong> vi fik tit en snak med<br />
Margrethe. Hun var så glad for blomster, <strong>og</strong> jeg husker<br />
hendes fine fløjlsaurikler. - Niels kunne spille på violin,<br />
<strong>og</strong> der blev somme tider sendt bud efter ham, når vi var<br />
samlede til børnefødselsdag om vinteren - så blev der<br />
danset til.<br />
<strong>Kåstrup</strong> skole lå midt i byen <strong>og</strong> vejen dertil gik let,<br />
for vi var jo glade for at komme der. Lærer Nedergaard<br />
var en livlig, humoristisk <strong>og</strong> udadvendt lærer, <strong>og</strong> vi var<br />
lutter øren, når han fortalte morsomme historier fra sin<br />
egen skoletid på <strong>Thisted</strong> Realskole. - Men, næstefter
lev der arbejdet seriøst <strong>og</strong> vi fik en grundig<br />
undervisning i dansk, regning, ge<strong>og</strong>rafi <strong>og</strong> historie<br />
kunne han fortælle, så det blev levende for os.<br />
Ved festlige sammenkomster var familien fra skolen<br />
altid selvskrevne gæster, <strong>og</strong> ved sådanne lejligheder t<strong>og</strong><br />
lærer Nedergaard gerne ordet, <strong>og</strong> ingen kunne som han<br />
holde en festtale med både alvor <strong>og</strong> munterhed. Lærer<br />
Nedergaard kom til <strong>Kåstrup</strong> 1922, <strong>og</strong> vedblev at være<br />
lærer der, til centralskolen i Hillerslev blev bygget<br />
omkring 1960. Da kom børnene fra <strong>Kåstrup</strong> til at gå i<br />
skole der, <strong>og</strong> lærer Nedergaard kom til at undervise i<br />
n<strong>og</strong>le år deroppe.<br />
For øvrigt var der en vis højtidelighed over, når vi<br />
skulle have eksamen ved provst Hilden. Vi stod ude på<br />
skolepladsen <strong>og</strong> ventede, <strong>og</strong> omsider kom bilen, <strong>og</strong> ud<br />
steg en fire-fem sortklædte mænd, med provsten i<br />
spidsen. Han vendte sig mod os <strong>og</strong> sagde med et lunt<br />
blik: "Tror I nu <strong>og</strong>så, I kan klare jer for de Brundbørn?"<br />
Det troede vi nok ikke, men - -<br />
Langs med vor skolevej groede der masser af vilde<br />
blomster, som f.eks. hjertegræs, hvidkløver, blå<br />
klokkeblomst <strong>og</strong> himmerigsnøgler. Men efter, at vejen<br />
ikke er blevet benyttet i mange år, ligger den nærmest<br />
hen i uigennemtrængelig vildnis af brombærranker, vild<br />
kørvel, hvidtjørn, selvsåede æbletræer o.m.a., så det er<br />
ganske sikkert et sandt eldorado for fuglelivet.<br />
Jul i <strong>Kåstrup</strong> for ca. 65 år siden.<br />
Vi følte i høj grad, at nu var det jul, når vores<br />
farmor blev hentet i ponyv<strong>og</strong>nen den 24. december<br />
om eftermiddagen, <strong>og</strong> så blev hos os alle<br />
juledagene. Og på værelset, hvor hun skulle bo,<br />
blev der fyret ekstra godt i kakkelovnen, så der<br />
kunne være varmt <strong>og</strong> hyggeligt. Farmor kom ikke<br />
med en kuffert i hånden, nej, hun havde altid en<br />
stor bylt under armen, <strong>og</strong> det var et tørklæde, der<br />
var bundet fra hjørne til hjørne indeholdende<br />
hjemmestrikkede ting, som strømper <strong>og</strong> fine<br />
vanter, <strong>og</strong> så altid en æske med julelys af de<br />
snoede, som vi syntes var lidt finere end dem,<br />
vores mor købte. I mit barndomshjem havde<br />
farmor selv været barn <strong>og</strong> ung, <strong>og</strong> kone på gården<br />
fra 1858 til 1915. Nicoline Dahlgaard blev 92 år<br />
gammel, <strong>og</strong> vi fem børnebørn holdt utrolig meget<br />
af hende.<br />
Men, i tiden forinden den 24. december var der<br />
tegn i sol <strong>og</strong> måne på, at nu nærmede os julen. Alle de<br />
gøremål, der var i et landbohjem, hvor alt var<br />
hjemmelavet. Slagtning af ænder, får <strong>og</strong> gris, øl blev<br />
brygget, bagningen var et stort område for sig, vi var jo<br />
mange hver dag, for ikke at tale om rengøringen. Jeg<br />
husker endnu duften af nyferniserede gulve <strong>og</strong> hvidtede<br />
vægge.<br />
Fra brugsforeningen begyndte varerne at komme i<br />
poser med nissetegninger på, af tegneren Louis Moe, <strong>og</strong><br />
blev en pose tømt, var der altid rift om den.<br />
Om aftenen samledes vi om langbordet <strong>og</strong> klippede<br />
julestads, <strong>og</strong> da kunne det ske, at vi havde fået en ny<br />
pige i huset til 1. november, som kom med inspiration til<br />
nyt julepynt. Således husker jeg, at vi et år fik lært at<br />
lave roser i crepepapir ved hjælp af en strikkepind. Da<br />
vi hver især gerne ville give vort bidrag, tror jeg nok, at<br />
vort juletræ det år virkelig var pyntet.<br />
Da vi var børn, kom min søster <strong>og</strong> jeg meget i et<br />
hjem i <strong>Kåstrup</strong>, hvor alt nok var mere stilfuldt. I hvert<br />
fald var juletræet der altid holdt i hvidt <strong>og</strong> sølv, men det<br />
var vi ikke rigtig med på.<br />
Lærer Nedergaard<br />
To dage før jul holdt lærer Nedergaard juletræ med<br />
os, <strong>og</strong> det glædede vi os meget til. I et hjørne af<br />
skolestuen stod det smukt pyntede træ, dækket af et<br />
dannebr<strong>og</strong>sflag. Det var fornemt, syntes vi, indtil det<br />
blev fjernet, <strong>og</strong> vi kunne beundre alle herlighederne,<br />
bl.a. n<strong>og</strong>le meget fine engle, men stjernekastere <strong>og</strong><br />
knallerter manglede heller ikke. Så kom fru Nedergaard<br />
ellers ind med sit fine porcelæn <strong>og</strong> serverede varm<br />
chokolade <strong>og</strong> kager for os 14-16 børn. Men<br />
højdepunktet var alligevel, når lærer Nedergaard satte<br />
sig til orglet <strong>og</strong> spillede Ingemanns salme: Dejlig er<br />
jorden, prægtig er Guds himmel - <strong>og</strong> vi sang til. Siden<br />
har den salme nok haft en særlig plads. Bagefter læste<br />
lærer Nedergaard en historie, han var en mester i<br />
oplæsning, <strong>og</strong> til at vælge de rigtige ting, bl.a. Selma<br />
Lagerløfs julelegender, hvor vi hørte om alle skovens<br />
blomster, der sprang ud julenat i alle regnbuens farver.<br />
Ovenpå så mange dejlige indtryk travede vi hjemad efter<br />
at have taget afsked med lærerfamilien, som <strong>og</strong>så talte<br />
børnene Poul, Grete <strong>og</strong> Ellen, som vi gik i skole<br />
sammen med.<br />
I rygsækken hjem havde vi julebøger, som lærer
Skolebillede fra <strong>Kåstrup</strong> skole, 1931<br />
Nedergaard havde sørget for til os, <strong>og</strong> dem var vi<br />
spændt på at åbne, for det var jo inden radio <strong>og</strong><br />
fjernsyn <strong>og</strong> de mange julegavers tid, så læsestof var<br />
højt i kurs. "Ved julelampens skær" <strong>og</strong> "Historieb<strong>og</strong>en,<br />
børnenes juleb<strong>og</strong>" blev læst til sidste tøddel.<br />
Juleaften var der ingen gudstjeneste i <strong>Kåstrup</strong><br />
kirke, men 1. juledag prædikede provst Hilden, <strong>og</strong> alle<br />
var i kirke. Vi var gående, <strong>og</strong> på lang afstand kunne vi<br />
høre, at der i dagens anledning blev kimet. En lyd<br />
frembragt af små bestemte hammerslag på den store<br />
kirkeklokke. Det var ringeren <strong>og</strong> graveren gennem<br />
mange år, Niels Gravesen (ham, der <strong>og</strong>så spillede<br />
violin), der frembragte den lyd, <strong>og</strong> var han forhindret,<br />
kunne hans søster Margrethe tage over <strong>og</strong> ringe solen<br />
op <strong>og</strong> ned.<br />
Juledagene gik så ellers med julebesøg på kryds <strong>og</strong><br />
tværs, men når det var overstået, så vi hen til:<br />
Juletræet i Asylet.<br />
Det var Hillerslev-<strong>Kåstrup</strong> foredragsforening, der<br />
stod for arrangementet, <strong>og</strong> det var altid 5. januar,<br />
Helligtrekongersaften. Køreturen fra <strong>Kåstrup</strong> til<br />
Hillerslev med hestev<strong>og</strong>n kunne godt være en barsk tur,<br />
hvis det var kommet i med vintervejr, <strong>og</strong> selv om vi<br />
skulle i vor fineste puds, synes jeg <strong>og</strong>så vi var i alt det<br />
overtøj, vi havde! Jeg husker fars <strong>og</strong> mors kørekapper<br />
med enormt store knapper i. Var der rigelig med sne,<br />
foregik turen i kane, <strong>og</strong> da blev de blankpudsede<br />
klokker spændt på hestens seletøj, <strong>og</strong> den klingrende lyd<br />
de frembragte var festlig, når vi endelig dr<strong>og</strong> af gårde.<br />
Når vi i mulm <strong>og</strong> mørke nåede i nærheden af<br />
asylet, var vi ikke i tvivl om, at det var her det foregik -<br />
der var lys udenfor <strong>og</strong> i alle vinduer. Vi kom af ved<br />
døren, <strong>og</strong> far skulle om i præstegården <strong>og</strong> spænde fra,<br />
der var der plads til at få hesten i stald. Vi kom<br />
imidlertid af med overtøjet <strong>og</strong> ind i salen, hvor vi så<br />
stod over for det største juletræ, som vi så som børn.<br />
Det var smukt pyntet, <strong>og</strong> ved foden lå appelsiner <strong>og</strong><br />
røde æbler dynget op.<br />
Vi var mange til stede, forældre med børn var mødt<br />
fuldtalligt op, <strong>og</strong> festen begyndte, når provsten <strong>og</strong><br />
provstinden kom ind ad døren. Men først hilste provsten<br />
på hjemmets eneste beboer, i daglig tale "Jep i æ Asyl",<br />
en gammel mand i sort tøj <strong>og</strong> store sivsko. Jeg tror vi<br />
børn kiggede en ekstra gang, <strong>og</strong> syntes han måtte være<br />
Asylet på Ballerumvej. Senere blev det<br />
alderdomshjem. Og i dag er der indrettet<br />
ungdomsklub
fra en anden verden - fantasien sætter jo ingen grænser<br />
- men når så provsten gav hånd <strong>og</strong> hilste: "God aften,<br />
Jeppe!", var alt i de rette folder igen.<br />
Vi begyndte med at synge et par julesalmer, <strong>og</strong><br />
bagefter læste provstinden op af "Flugten til Ægypten"<br />
- vi mindes sætningen: "Bøj dig palme!", <strong>og</strong> selv om<br />
vi var mange børn til stede, var det en selvfølge, at der<br />
var ro under oplæsningen. - Men så var det frøken<br />
Hansens tur. Frk. Hansen var jo lærerinde ved<br />
Hillerslev skole i mange år, <strong>og</strong> en vældig dynamisk<br />
person. Hun tilgodeså i høj grad børnenes tarv, så nu<br />
skulle vi kvikkes op med en hel anden slags litteratur.<br />
Hun læste nu den mest forrygende beretning om to<br />
uartige troldeunger Vrikkenak <strong>og</strong> Mukkenak, <strong>og</strong> vi<br />
børn havde bestemt tentaklerne<br />
Af <strong>Kåstrup</strong>s historie<br />
af Svend Oddershede, "Østergaard<br />
ude. Samtidig husker jeg <strong>og</strong>så svage toner fra de<br />
voksnes rækker om, at kontrasten mellem Selma<br />
Lagerløfs smukke legende <strong>og</strong> troldehistorien næsten var<br />
for stor, men så sivede hele flokken af voksne hen til<br />
kaffebordene, hvor flotte lagkager stod på rad <strong>og</strong> række,<br />
<strong>og</strong> fyldte kaffekander ventede, <strong>og</strong> så forstummede den<br />
tone nok.<br />
Frk. Hansen, der var en mester til at lede mange<br />
forskellige sanglege, t<strong>og</strong> nu over <strong>og</strong> fik os alle med i<br />
legen. Både børn fra <strong>Kåstrup</strong> <strong>og</strong> Hillerslev dannede<br />
kreds om juletræet mens vi sang: "Nu har vi jul igen."<br />
Hjemturen gik altid rask, for kørehesten ville gerne<br />
hjem i sin lune stald igen.<br />
Det var så julen for ca. 65 år siden, ja -<br />
barndommen flygted, som fuglen, der rejste mod syd.<br />
Østergaard, som i dag ejes af Debbie <strong>og</strong> Svend Oddershede, der overt<strong>og</strong> den<br />
efter Marie <strong>og</strong> Harry Oddershede<br />
Indtil omkring 1930 var der to veje, som gik til det<br />
vestlige <strong>Kåstrup</strong>. Heraf var den nordlige den mest<br />
benyttede, <strong>og</strong> den sydlige blev kun benyttet op til<br />
"Bisgaard", hvorfra der så var et hjulspor videre.<br />
På den nordligste "æ narvej" var der <strong>og</strong>så en<br />
købmandsforretning - "æ høker" i det hus, som nu er<br />
Ballerumvej 237. Desuden lå der ovre på østsiden af<br />
Ballerumvej, lige over for den gamle smedje en lille<br />
ejendom indtil 1940. De sidste, der boede i den, var<br />
forældrene til smeden. De hed Else <strong>og</strong> Graves Jepsen.<br />
Else-smekun var k<strong>og</strong>ekone, <strong>og</strong> hjalp til ved fester <strong>og</strong><br />
julebagning m.m.. Der hørte <strong>og</strong>så så meget jord til<br />
stedet, at de kunne have en ko <strong>og</strong> et par grise.<br />
På det tidspunkt ejendommen blev nedlagt, var det<br />
min farfar, der boede i "Østergård". Han hed Jesper<br />
Thomas Oddershede <strong>og</strong> drev "Østergård" fra 1905 til<br />
1958 - da var han <strong>og</strong>så blevet 78 år.<br />
Slægten på "Østergård" kan føres tilbage til 1838. I<br />
det år overt<strong>og</strong> min tipoldefar Kristen Pedersen Odders-<br />
hede gården i en alder af 30 år. Han var efter sigende<br />
kommet dertil som plejebarn. Daværende ejer var ugift<br />
<strong>og</strong> ville på denne måde sikre sig en arving.<br />
Nu går vi nok over til det, man må kalde en<br />
"skrøne", men efter sigende hed den ugifte ejer Niels<br />
Iversen, <strong>og</strong> var kendt som "den stærke mand fra <strong>Kåstrup</strong>".<br />
I de dage var det åbenbart en vigtig ting at være<br />
stærk, <strong>og</strong> der går forskellige historier om ham. Bl.a.<br />
fortælles det, at der engang kom en mand helt fra Mors<br />
for at prøve kræfter med ham. Morsingboen var ikke<br />
stedkendt, så da han kom uden for Hillerslev så han en<br />
mand gå <strong>og</strong> pløje med en plov <strong>og</strong> et spand heste.<br />
Manden fra Mors stoppede op <strong>og</strong> spurgte, om han<br />
kunne få at vide, hvor den stærke mand i <strong>Kåstrup</strong> boede.<br />
Plovmanden gav sig sindigt til at spænde fra, <strong>og</strong> da det<br />
var gjort, t<strong>og</strong> han ploven op <strong>og</strong> pegede på "Østergård"<br />
med den <strong>og</strong> sagde: "Der bor han, <strong>og</strong> her står han!"<br />
Jeg ved ikke, om der herefter skete yderligere!!
Kammerråden i Bisgaard.<br />
af Ellen Madsbøll.<br />
<strong>Kåstrup</strong> hørte egentlig ind under Hillerslev, men fra<br />
1834 figurerer <strong>Kåstrup</strong> som selvstændigt s<strong>og</strong>n. I tiden<br />
fra 1787-1855 var der omkring 15 gårde <strong>og</strong> 10-12 huse i<br />
<strong>Kåstrup</strong>, altså 25-30 familier med tilsammen ca. 160<br />
personer. Et tal, der ikke forandrede sig meget fra<br />
tælling til tælling.<br />
Som barn har jeg hørt sige, at i <strong>Kåstrup</strong> var de alle i<br />
familie med hinanden, <strong>og</strong> n<strong>og</strong>et var der nok om snakken.<br />
I Bisgård boede kammerråden Jens Mikkelsen, født<br />
1829, <strong>og</strong> hans kone Maren Clemmensdatter fra Kaase,<br />
<strong>og</strong> de drev gården sammen i 53 år. De fik en børneflok<br />
på 8, <strong>og</strong> kammerråden sørgede for, at flere af dem kom<br />
til at bo på gårde i Thy, såsom Gl. Neergård, Bro Mølle,<br />
Sdr. Nordentoft, Hvarregård <strong>og</strong> Skibstedgård. Kun<br />
sidstnævnte er endnu i slægtens eje.<br />
Jens Mikkelsen Christensen var enebarn, <strong>og</strong> fik som<br />
sådan en god arv fra forældrene, men han var tillige en<br />
flittig <strong>og</strong> nøjsom mand.<br />
Han købte aktier i skibe, der gik til Norge <strong>og</strong><br />
England, <strong>og</strong> han forærede sine børn ting <strong>og</strong> sager, der<br />
var med hjem derfra. Jeg husker, min mormor havde<br />
fine porcelænskopper <strong>og</strong> porcelænshunde, der var fra<br />
den tid omkring 1870. Jens Mikkelsen blev det, man<br />
kalder en holden mand. Da en kammerråd, købmand<br />
Dige i Øsløs døde, blev Jens Mikkelsen indstillet til<br />
titlen <strong>og</strong> fik den. Man siger, den kostede 12½ krone om<br />
året, så det kunne han nok overkomme.<br />
Senere var der på samme tid bosat fem af<br />
kammerrådens børn i <strong>Kåstrup</strong>, så der var mange, der var<br />
i familie med hinanden. Nu, hvor vi skriver 1995, bor<br />
der kun én af Jens Mikkelsens efterkommere i <strong>Kåstrup</strong>,<br />
nemlig Thorkild Jensen, gift med Agnes Jespersen fra<br />
Holmsø.<br />
De sidste år Maren <strong>og</strong> Jens Mikkelsen levede, boede<br />
de i en aftægtsbolig, der blev bygget ved gården, da den<br />
yngste søn, Marthinus Jensen overt<strong>og</strong> Bisgård. Jens<br />
Mikkelsen døde i 1914 knap 85 år gammel. Og om<br />
jordefærden, der foregik fra <strong>Kåstrup</strong> kirke, skriver<br />
<strong>Thisted</strong> Amts Avis: Under meget stor deltagelse foregik<br />
fhv. s<strong>og</strong>nef<strong>og</strong>ed, kammerråd Jens Mikkelsens<br />
jordefærd. I kirken, hvor provst Hilden talte, var der<br />
fyldt til sidste plads, såvel af s<strong>og</strong>nebørn, som af mange<br />
andetsteds fra, der ville vise den gamle s<strong>og</strong>nef<strong>og</strong>ed den<br />
sidste ære. Det bemærkes i øvrigt, at kammerrådens<br />
børn hver havde en søn med navnet Jens Mikkelsen.<br />
Bisgårds nuværende ejere er Dagmar <strong>og</strong> Karl<br />
Madsen, som overt<strong>og</strong> gården efter Johanne <strong>og</strong> Christian<br />
Madsen.<br />
Ellen Madsbølls fødehjem,. Ndr. <strong>Kåstrup</strong>vej 2, der i dag ejes af Thorkild<br />
<strong>og</strong> Agnes Jensen.