à rsmødeprogram - abstracts - Dansk Psykiatrisk Selskab
à rsmødeprogram - abstracts - Dansk Psykiatrisk Selskab
à rsmødeprogram - abstracts - Dansk Psykiatrisk Selskab
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
ÅRSMØDE 2006<br />
3<br />
MINISYMPOSIER - ABSTRACTS<br />
M-1 16.03.06 KL. 10.30 – 12.30<br />
DET SKIZOFRENE SPEKTRUMS MANGE ANSIGTER<br />
(Chair: Peter Handest, overlæge, ph.d., Hvidovre Hospital, psykiatrisk afd.)<br />
Symposiet gennemgår en række skizofreni spektrum fænotyper inden for nosologi, psykopatologi og<br />
kognition. Ny viden og forskningsresultater omhandlende polydiagnostik, førsterangssymptomer, IQ<br />
og selvforstyrrelser præsenteres, og disse områders aktuelle status inden for det skizofrene spektrum<br />
diskuteres. Polydiagnostiske undersøgelser har understreget den konventionelle natur af det aktuelle<br />
skizofrenibegreb og vigtigheden af biologisk funderede diagnostiske kriterier. Førsterangssymptomer<br />
status som patognomoniske for skizofreni er blevet draget i tvivl i en række undersøgelser, ligesom<br />
det er vist, at en større undergruppe af skizofrene er kognitivt intakte. Selvforstyrrelser har vist sig at<br />
udgøre en særlig spektrum fænotype, der er fælles for såvel skizofreni og skizotypisk sindslidelse.<br />
1. Skizofreni-begrebet: Læren fra polydiagnostiske undersøgelser.<br />
Lennart Jansson, overlæge, Hvidovre Hospital, psykiatrisk afdeling.<br />
Skizofrenibegrebet anses i dag for synonymt med definitionerne i ICD-10 og DSM-IV. De er dog<br />
kun konsensuskonstruktioner, der aldrig er valideret. For at afgøre hvilken af disse og mange andre<br />
skizofrenidefinitioner, der er mest reliabel og valid, benyttes den polydiagnostiske metode: en<br />
undersøgelse af to eller flere definitioner anvendt på samme patientpopulation. Hovedresultaterne af<br />
over 80 sådanne undersøgelser gennemgås. Betydningen af varighedskriterier, affektive kriterier og<br />
tilstedeværelsen af FRS gennemgås. Ekstern validering foreligger kun i få undersøgelser, herunder<br />
Copenhagen Prodromal Study, der finder ICD-8 skizofreni mere valid end ICD-10 mht. familiær<br />
forekomst og forekomst af skizofrene grundsymptomer. Resultaterne viser nødvendigheden af<br />
psykopatologisk og empirisk forskning mhp. konstruktionen af et nyt validt skizofrenibegreb.<br />
2. Diagnostisk overensstemmelse inden for det skizofrene spektrum blandt kroniske<br />
patienter med funktionel psykose.<br />
Klaus Jacobsen, overlæge, Research Institute of Biological Psychiatry, Sct. Hans Hospital og Hvidovre<br />
Hospital, psykiatrisk afd.<br />
Blandt 353 patienter med funktionel psykose blev en undergruppe på 100 patienter undersøgt<br />
med OPCRIT (Operational Criteria Checklist for Psychotic Illness and Affective Illness). Diagnostisk<br />
overensstemmelse for skizofreni blandt 7 diagnostiske systemer bestemt ved brug af uvægtet<br />
k-statistik og parvis konkordansratio. Der fandtes overensstemmelse for skizofrenidiagnosen for ¼<br />
af patienterne. Elimination af den diagnostiske effekt af “co-occurrence” af psykotiske og affektive<br />
symptomer øgede markant homogeniteten i patientpopulationen. Undersøgelsen demonstrerer, at<br />
diskordans blandt kroniske patienter med funktionel psykose hovedsagelig stammer fra den forskellige<br />
vægt, som de diagnostiske systemer tillægger “co-occurrence” af psykotiske og affektive symptomer.<br />
Dette kan have væsentlige epistemologiske konsekvenser, hvorved den konventionelle natur af det<br />
aktuelle skizofrenibegreb understreges samt vigtigheden af biologisk funderede diagnostiske kriterier.<br />
3. Er førsterangssymptomer specifikke for skizofreni<br />
Julie Nordgaard, 1. reservelæge. Bispebjerg Hospital, neurologisk afd.<br />
Førsterangssymptomerne tillægges stor betydning og indtager en særlig position inden for<br />
skizofreni-klassifikation. De betragtes som patognomoniske, og i ICD-10 og DSM-IV kan alene deres<br />
tilstedeværelse betinge skizofrenidiagnosen. Den historiske baggrund for og litteraturen om Schneiders<br />
førsterangssymptomer gennemgås med henblik på vurdering af det videnskabelige grundlag for deres<br />
særstatus. Det konkluderes, at det videnskabelige belæg er spinkelt, og at førsterangssymptomernes<br />
betydning bør revurderes.
ÅRSMØDE 2006<br />
4<br />
4. Skizofreni og intelligens.<br />
Annick Urfer, klinisk assistent, Hvidovre Hospital, psykiatrisk afdeling.<br />
Med udviklingen af neuropsykiatrien har man de sidste 20 år observeret en<br />
genopdagelse af ”dementia in dementia præcox”. Der er en tendens til at se<br />
skizofreni som en defekt, der involverer et tab af rationalitet og et lavere niveau af<br />
mental organisation. Dette diskuteres på baggrund af det historiske skizofreni- og<br />
intelligensbegreb og empiriske undersøgelser. Undersøgelser, som fx viser, at 27 %<br />
af skizofrene er kognitivt intakte, og førstegrads-slægtninge til skizofrene er mere<br />
succesfulde end normalbefolkningen sætter spørgsmålstegn ved opfattelsen af<br />
skizofreni som en ”defect state”.<br />
5. Selv-forstyrrelser som spektrum fænotype. The Copenhagen Prodromal<br />
Study 5 års follow-up.<br />
Anne Vollmer-Larsen, klinisk assistent, psykiatrisk afdeling, Hvidovre Hospital.<br />
The Copenhagen Prodromal Study undersøger psykopatologi, psykosemarkører,<br />
funktionsniveau, kognitiv funktion, behandlingshistorie og diagnostiske ændringer<br />
i en gruppe af 151 førstegangsindlagte patienter. Resultater angående diagnostisk<br />
stabilitet og diagnostiske ændringer samt psykopatologiske variable i forbindelse<br />
med disse med særlig vægt på selv-forstyrrelser og subjektive grundsymptomer<br />
præsenteres. Skizotypisk sindslidelse er mindst udtryk for 2 fænotyper: En ”genuin”<br />
skizotypi og prodromal skizofreni. Der peges desuden på selv-forstyrrelser som en<br />
skizofreni-spektrum fænotype.<br />
6. Selv-forstyrrelser som spektrum fænotype. Gennemgang af 3 empiriske<br />
undersøgelser.<br />
Peter Handest, overlæge, ph.d., Hvidovre Hospital, psykiatrisk afd.<br />
Subjektive grundsymptomer og selv-forstyrrelser er beskrevet tilbage fra starten af<br />
sidste århundrede. På grund af positivistiske og operationalistiske orientering inden<br />
for psykiatrien er disse fænomener imidlertid ikke blevet undersøgt i særlig høj grad,<br />
bortset fra i den tysk-sprogede forskning. Selv-forstyrrelser er blevet beskrevet<br />
som en mulig kernegruppe af psykopatologisk fænomener ved skizofreni-spektrum<br />
lidelser. Den historiske baggrund for selv-forstyrrelsesbegrebet og resultaterne af<br />
tre empiriske studier omfattende selv-forstyrrelser gennemgås. Det konkluderes, at<br />
selv-forstyrrelser er signifikant hyppigere ved spektrum lidelser end andre psykiske<br />
lidelser og personer uden psykisk lidelse, og at selv-forstyrrelser udgør en særlig<br />
spektrum fænotype.<br />
M-2 16.03.06 KL. 10.30 – 12.30<br />
SUICIDAL ADFÆRD RISIKOFAKTORER OG FOREBYGGELSE<br />
(Chair: August G. Wang, Amager Hospital, <strong>Psykiatrisk</strong> afd.)<br />
LAISONPSYKIATRI<br />
(Chair: Morten Birket-Smith, Liaison <strong>Psykiatrisk</strong> enhed, Bispebjerg Hospital)<br />
1. Forebyggelse af gentagen suicidal adfærd efter selvmordsforsøg.<br />
August G. Wang og Marianne Hvid, Amager Hospital, <strong>Psykiatrisk</strong> afd., e-mail:<br />
agwang@get2net.dk<br />
Baggrund: Suicidal adfærd er et overbegreb for alle selvskadende handlinger,
ÅRSMØDE 2006<br />
5<br />
herunder selvmord, selvmordsforsøg og villet selvskade. Gennem de seneste 20 år er<br />
der en positiv udvikling vedrørende selvmord. Der forekommer dog stadig mange, og<br />
der er også problemet med selvmordsforsøg, der så igen øger risikoen for selvmord.<br />
Der er en høj hyppighed af gentagen suicidal adfærd efter et selvmordsforsøg.<br />
Således vil omkring 30% have forsøgt igen efter et år.<br />
Vi har gennemført en kvalitetssikring af de procedurer, der knytter sig til<br />
selvmordsforsøg. Herefter har vi set på en øget/ændret indsats, som opfølgning efter<br />
selvmordsforsøg.<br />
Metode: En periode med intervention sammenlignes med en tilsvarende periode uden<br />
intervention. Målgruppen er hovedparten af selvmordsforsøgere, nemlig alle, der<br />
ikke lider af skizofreni, bipolær, affektiv lidelse eller svær depression. Dette er udført<br />
med 3-4 måneder i 2004 som interventionsperiode og tilsvarende periode i 2002 som<br />
kontrol. Ud fra dette får man dels en hyppighed af denne adfærd, man får et udtryk<br />
for acceptabiliteten af interventionen, og man får et quasi-experiment vedrørende<br />
effekt af interventionen.<br />
Interventionen består i en aktiv, opsøgende indsats med efterfølgende aftaler<br />
gennem et halvt år efter et støttende princip.<br />
Resultater: 93 personers forløb efter intervention i 2004 sammenlignes med 53<br />
forløb uden intervention i 2002. heraf fremgår, at acceptabiliteten af interventionen<br />
var omkring 70%.<br />
Resultatet af interventionen opgjort efter 1 år er vi i gang med at indhøste og<br />
beregne. Resultaterne vil blive fremlagt. Endvidere beregninger med Cox regression<br />
vedrørende vægtning af risikofaktorers og forebyggende faktorers betydning.<br />
Diskussion: Resultaterne diskuteres og ligeledes beskrives, hvordan denne<br />
undersøgelse har været baggrunden for en tilsvarende undersøgelse med<br />
randomiseret design, der er i gang.<br />
2. Suicide after suicide attempt – a review of the litterature.<br />
Merete Nordentoft, Bispebjerg Hospital, <strong>Psykiatrisk</strong> afdeling, e-mail: mn@dadlnet.dk<br />
Background: Suicide attempt represent one of the most important single risk factors<br />
for later suicide. Numerous studies have investigated suicide after suicide attempt,<br />
but samples are drawn differently, in- and exclusion criteria differ and treatment<br />
setting are also different.<br />
Method and results: A literature search revealed almost 50 studies of persons who<br />
presented to hospital after suicide attempted and follow-up times differed from 1<br />
month to 42 years. Both repetition of suicide attempt and suicide were investigated.<br />
Case fatality differed from zero to fourteen percent. Risk of suicide was highest the<br />
first years after suicide attempt. Previous suicide attempt, increasing age, male<br />
gender and lethality of method were the most frequent predictors of later suicide.<br />
Repetition rates were lower among first attempters than among repeaters and<br />
differed from zero to forty-six percent. Predictors of repetition were young age,<br />
previous suicide attempts, alcohol and drug abuse, depression, hopelessness,<br />
hostility, psychiatric treatment, living alone, female gender, and borderline<br />
personality disorder. When dangerousness of index attempt was investigated, it was,<br />
in most studies, not predictive of repetition.<br />
Conclusion: Suicide attempt is one of the most important risk factors for repeated<br />
suicide attempt and later suicide. Until now only few randomised studies have
ÅRSMØDE 2006<br />
6<br />
demonstrated effect on reduction of repetition rate.<br />
3. Risikofaktorer for suicidal adfærd.<br />
Marianne Fossum, August G. Wang, Bjarne Hansen, Ole Garsdal, Vibeke Høg,<br />
Henrik Rasmussen, Thomas Werge, <strong>Psykiatrisk</strong> afdeling, Amager Hospital og<br />
Forskningslaboratoriet Sankt Hans Hospital<br />
Baggrund: Suicidal adfærd forekommer i større udstrækning blandt psykisk syge,<br />
end ellers. Denne øgede risiko er dog ikke sygdomsspecifik, men findes næsten<br />
blandt alle sygdomskategorier inden for det psykiske. Dette har ført til teorier om, at<br />
de psykiske sygdomme er udløsende faktorer, men at der tillige er andre faktorer.<br />
Der kendes flere andre riskofaktorer for suicidal adfærd, herunder faktorer fra<br />
herkomst.<br />
Der er studier, der søger at skelne mellem faktorer knyttet til opvækst og miljø og på<br />
den anden side genetiske faktorer. I Schulsingers gamle undersøgelse søger man at<br />
følge enæggede tvillinger opvokset hver for sig, herunder også vedrørende suicidal<br />
adfærd. Denne synes mere at følge de biologiske forældre. I nyere undersøgelse med<br />
kohorteopfølgning er der rsikofaktorer, der synes knyttet både til psykisk sygdom og<br />
til forældres suicidale adfærd, men med større vægt på det sidste.<br />
Metode: Dette tyder på, at det genetiske kan spille en rolle. Fra bl.a. svenske<br />
undersøgelser er interessen gået i retning af serotoninstofskiftet. I forbindelse<br />
med dansk <strong>Psykiatrisk</strong> Biobank har man mulighed for at se på suicidal adfærd hos<br />
én sygdomsgruppe, i denne forbindelse skizofrene. Dette er relateret til genetiske<br />
undersøgelser i gener knyttet til Serotonin transporter, Tryptofan-hydroxylase I<br />
samt den nyligt opdagede Tryptofan-hydroxylase II, som synes at vægte mere i<br />
hjernevæv.<br />
Resultater: Ved årsmødet sidste år blev fremlagt poster vedr. Serotonin transporter,<br />
og nu suppleres dette med resultater fra tilsvarende undersøgelser vedrørende de to<br />
Tryptofan-hydroxylaser.<br />
Diskussion: Der er flere andre områder inden for serotoninstofskiftet, der har<br />
interesse i genetisk forskning. Således er der et større antal serotonin receptorer,<br />
som også fremover kan indgå i tilsvarende undersøgelser. Dertil kommer, at også<br />
andre genetiske områder har været på tale som interessante, set i relation til suicidal<br />
adfærd.<br />
Sådanne undersøgelser ses ikke som modsætning, men som supplerende i forhold<br />
til andre faktorer, der øger risikoen eller beskytter, såsom sociale forhold eller<br />
forebyggende tiltag.<br />
4. Mental Vulnerability and disability pension<br />
M Birket-Smith 1, LF Nielsen 2, T Jørgensen 2, C Johansen 3<br />
Liaison Psychiatry Unit, Bispebjerg University Hospital 1,<br />
Centre for Preventive Medicine, Glostrup County 2,<br />
The Danish Cancer Society 3.<br />
Mental vulnerable persons have negative behaviour patterns in regard to<br />
psychosomatic reactions and interpersonal transactions. The present research group<br />
have shown that mental disability increases the risk for early death, as well as for<br />
ischemic hearth disease (Falgaard, Jørgensen, Birket-Smith et al 2005; Falgaard,<br />
Jørgensen, Birket-Smith et al in press).
ÅRSMØDE 2006<br />
7<br />
The test<br />
The mental vulnerability scale has been used in Denmark during the last decades.<br />
Validation studies have demonstrated that a 12-questions version of the test<br />
constitutes a uni-dimensional scale, and that the instrument is reliable.<br />
The aim<br />
Examine mental vulnerability as a risk factor for disability pension.<br />
The material<br />
Consisted of several population-based cohorts conducted in the period 1976-1992 as<br />
a part of the Glostrup Population Studies. These data were combined with data on<br />
date and outcome of all disability pension decisions in Denmark 1976 to 2001.<br />
Results<br />
The sample consisted of 13.631 persons with a mean time of observation of 7.51<br />
years (max 23.6 years). Among participants not having a pension already, 728<br />
(5.4%) obtained disability pension during the research period, while 1628 (12.6%)<br />
had moderate, and 973 (7.27%) severe mental vulnerability. In a multivariate followup<br />
analysis with social and health related risk factors included, showed a highly<br />
increased Hazard Ratio for disability pension and severe mental vulnerability.<br />
Conclusion<br />
Mental vulnerability significantly increases the risk for disability pension.<br />
5. Forslag til udvikling af danske Guidelines for klinisk praksis i<br />
Liaisonpsykiatri.<br />
Kristin Jacoby Buhl, Afd. Læge, Liaison <strong>Psykiatrisk</strong> enhed , Bispebjerg Hospital, e-<br />
mail: kb26@bbh.hosp.dk<br />
<strong>Dansk</strong> <strong>Psykiatrisk</strong> <strong>Selskab</strong> udgav i 2004 Hvidbogen: Psykiatriens kerneopgaver og<br />
udfordringer 2004 - 2010. Nøgleordene for udviklingen i psykiatrien er: evidensbaseret<br />
forebyggelse og behandling, sammenhæng og helhed i servicetilbudene, en<br />
høj grad af patient- og pårørendetilfredshed samt en hensigtsmæssig udnyttelse af<br />
de økonomiske ressourcer. Blandt de mange anbefalinger for den fremtidige udvikling<br />
nævnes også styrkelse af fællesområdet mellem somatik og psykiatri, det vil sige<br />
liaisonpsykiatri. Her ud over skal de kliniske retningslinier for psykiske lidelser og<br />
adfærdsmæssige forstyrrelser opdateres eller udarbejdes.<br />
Der findes ingen kliniske retningslinier for liaison-psykiatri på dansk. Det er heller<br />
ikke alle somatiske sygehuse, der har etableret liaison-psykiatrisk service. Og de<br />
afdelinger, der gør, tilbyder service af varierende omfang, ofte kun til patienter, der<br />
har udført selvskadende handling.<br />
Siden 1998 er der udarbejdet Guidelines for klinisk praksis først i USA og siden<br />
via EACLPP (Den europæiske association for Liaison psykiatri og psykosomatik) i<br />
2004. Desuden udkom i 2003 Psychological Care of the Medically Ill, et omfattende<br />
dokument udarbejdet i fællesskab mellem Royal College of Physicians og Royal<br />
College of Psychiatrists, London.<br />
De ovennævnte Guidelines gennemgås kort. Det foreslås, at disse lægges til grund<br />
for danske Guidelines. Formulering af danske Guidelines vil medvirke til at afgrænse<br />
fagområdet og ligeledes pege på områder, hvor der vil være behov for kvalificering af<br />
uddanelse / efteruddannelse.
ÅRSMØDE 2006<br />
8<br />
M-3 16.03.06 KL. 10.30 – 12.30<br />
EPIDEMIOLOGI - DEMENS<br />
(Chair: Hans Mørch)<br />
ÆLDREDEPRESSION<br />
(Chair: Marcus Fink)<br />
1. Mild Cognitive Impairment (MCI).<br />
1. reservelæge, ph.d.-studerende Lykke Storgaard.<br />
MCI er et syndrom karakteriseret ved forringet funktion i enkelte kognitive domæner;<br />
oftest hukommelse. Forekomst af MCI, afgrænsning af syndromet og prognose er<br />
fortsat uafklarede spørgsmål.<br />
Oplægget falder i to dele:<br />
1) Forskningskriterierne for MCI gennemgås og relevante forskningsresultater<br />
resumeres.<br />
2) Beskrivelse af et igangværende studie ved DemensKlinik OUH.<br />
2. Depression ved Parkinson’s sygdom.<br />
Afdelingslæge, ph.d.-studerende Mette Brandt-Christensen.<br />
Depression er en hyppig komplikation ved Parkinson’s sygdom. Skønsmæssigt har<br />
45% af patienterne depressive symptomer og ca. 20% en egentlig depressiv tilstand.<br />
Der er formentlig tale om betydelig underdiagnosticering og underbehandling.<br />
Oplægget præsenterer:<br />
en kort oversigt over aktuel viden på området resultater fra en undersøgelse over<br />
sammenhængen mellem ordination af anti-parkinson medicin og af antidepressiva,<br />
baseret på data fra på den landsdækkende receptdatabase.<br />
3. Ældredepression<br />
Marcus Fink<br />
I mange år var der næsten ingen, der interesserede sig for ældre med depression.<br />
Årsagen var, at der dels var problemer med at stille diagnosen, samtidig var den<br />
medicinske behandling forbundet med mange og ikke altid ufarlige bivirkninger.<br />
Siden fremkomsten af SSRI kan vi nu behandle ældredepression.<br />
Det største problem i dag er diagnosen. Mange ældre har ingen hæmning og har<br />
mange somatiske gener, hvorfor vi let overser depression, hvis vi ikke spørger<br />
direkte ind til den.<br />
Jeg vil omtale de diagnostiske faldgruber, de forskellige symptombilleder og<br />
behandling, som vil være praksisorienteret.<br />
M-4 16.03.06. KL. 16.00 – 18.00<br />
KNUD PONTOPPIDAN FOREDRAGSKONKURRENCE<br />
DPS Bestyrelse
ÅRSMØDE 2006<br />
9<br />
M-5 16.03.06 KL. 16.00 – 18.00<br />
MISBRUG<br />
(Chair: Jacob Ulrichsen)<br />
ALKOHOLMISBRUG: UDVIKLING, OMFANG, BEHANDLING OG KONSEKVEN-<br />
SER<br />
(Chair: Robert Elbrønd)<br />
1. Stofafhængighed: Nyere forskningstrends.<br />
David P.D. Woldbye, lektor, cand.med., ph.d.<br />
Neuropsykiatrisk Laboratorium, Rigshospitalet 6102 & Farmakologisk Institut, KU.<br />
Afhængighed og misbrug af rusmidler udgør ikke blot et stort problem for<br />
vores samfund, men også for mange psykiatriske patienter, hvor stofmisbrug<br />
interfererer med den lægelige behandlingseffekt eller direkte udløser psykoser.<br />
Udvikling af afhængighed og misbrug kan forklares ud fra både biologiske og miljø/<br />
samfundsmæssige modeller. I de senere år er der sket fremskridt i vores forståelse<br />
for biologiske mekanismer bag afhængighed både gennem dyreforsøg og PETscanning<br />
af mennesker med identificering af hjerneregioner og neurotransmittere,<br />
der er centrale for regulation af stofmisbrug.<br />
2. Genetik og alkoholisme.<br />
Thomas Werge.<br />
Tvillingestudier har påvist, at der er en betydelig genetisk komponent i disposition<br />
til alkoholisme hos både mænd og kvinder, og heritabiliteten for alkoholisme er – i<br />
modsætning til de fleste andre misbrugsstoffer – specifik for denne type misbrug.<br />
Koblingsstudier af familier med høj frekvens af alkoholisme har identificeret<br />
kromosomale regioner med gener, der muligvis kan disponere for alkoholisme. Det<br />
er imidlertid også klart, at der for alkoholisme – som for andre komplekse lidelser<br />
– endnu ikke er frembragt overbevisende dokumentation for at konkrete gener<br />
eller genvarianter de facto disponerer for sygdommen. Der er antageligt adskillige<br />
årsager hertil af både klinisk, biologisk og genetisk karakter. Præsentationen vil<br />
fremlægge eksempler på nyere studier, som forsøger at overkomme de udfordringer<br />
og diskutere muligheden for at etablere en koordineret dansk indsats på området.<br />
3. Farmakologisk behandling af alkoholisme.<br />
Robert Elbrønd.<br />
De sidste år har givet os en række lægemidler med effekt på ”craving” (alkohol<br />
sug). Her nævnes Acamprosat, Naltrexon, Topiramat og Ondansetron. Hvor god er<br />
evidensen og hvordan bruges de<br />
4. Minnesota behandling versus offentlig ambulant behandling for<br />
alkoholmisbrug.<br />
Bent Nielsen.<br />
I Danmark er de offentlige alkoholambulatorier det primære behandlingstilbud til<br />
mennesker med alkoholproblemer. Som et alternativ til den offentlige behandling<br />
er der gennem de senere år kommet fokus på private behandlingstilbud til<br />
alkoholmisbruger, baseret på Minnesota-behandling.<br />
Dette har mundet ud i politiske beslutninger om, at Minnesota-behandlingen i flere<br />
amter skal tilbydes på lige fod med amternes egen behandlingstilbud. Beslutningerne<br />
er imidlertid truffet uden et videnskabeligt belæg for Minnesota-behandlingens effekt.
ÅRSMØDE 2006<br />
10<br />
Sundhedsstyrelsen har ud fra ovennævnte finansieret en randomiseret kontrolleret<br />
undersøgelse omhandlende udbyttet af offentlig behandling versus Minnesotadagbehandling<br />
af alkoholmisbruger i Fyns amt.<br />
Undersøgelsen omhandler 148 alkoholmisbrugere randomiseret til de to<br />
behandlingsformer. Patienterne blev undersøgt ved start af behandlingen og 12<br />
måneder efter. Over halvdelen af patienterne gennemførte behandlingen, og det<br />
var muligt at efterundersøge 129 (87 %) patienter. De primære effektmål var<br />
afholdenhed eller indtagelse af maksimalt 3 genstande dagligt den sidste måned før<br />
efterundersøgelsen.<br />
Der præsenteres præliminære resultater fra undersøgelsen.<br />
5. Kognitiv gruppebehandling ved alkoholisme.<br />
Jakob Ulrichsen.<br />
Mens psykiatrien spiller en væsentlig rolle ved abstinensbehandling, står det sløjt til<br />
mht. den recidivforebyggende behandling ved alkoholisme. Både hvad angår behandling<br />
og ikke mindst forskning ville det være en fordel om de psykiatriske afdelinger<br />
tilbød recidivprofylakse. I det aktuelle projekt har vi på <strong>Psykiatrisk</strong> Center Gentofte<br />
i to perioder i 2005 tilbudt alle patienter der blev afruset i vores afdeling, kognitiv<br />
adfærdsterapi i gruppe. Vores erfaring med denne behandling vil blive gennemgået.<br />
6. Delirium tremens – et tilbageblik.<br />
Peter Kramp.<br />
Delirium tremens (DT) er beskrevet langt tilbage i tiden, men det var Thomas Sutton,<br />
som i 1813 introducerede den diagnostiske betegnelse. DT er således den ældste<br />
nugældende psykiatriske diagnose. Er DT en toksisk psykose eller abstinenspsykose<br />
Det var igennem 1900-tallet genstand for en livlig debat med bl.a. Erik Strömgren<br />
som fortaler for teorier om en toksisk tilstand. I 1970’erne var dette spørgsmål<br />
– og mange andre vedrørende DT – genstand for ganske omfattende undersøgelser<br />
– fra rotteforsøg til lumbalpunktur af DT-patienter – på psykiatrisk afdeling O,<br />
Rigshospitalet. Denne præsentation omhandler et lille historisk tilbageblik på DT samt<br />
resultater og anekdoter fra en munter og arbejdsom tid som ”DT-forsker”.<br />
M-6 16.03.06 KL. 16.00 – 18.00<br />
PSYKIATRISK AKUTBETJENING<br />
(Chair: Ulla Bartels, overlæge)<br />
1. <strong>Psykiatrisk</strong> akutbetjening – lægeforeningens politikpapir.<br />
Overvejelser fra ledende overlæges synsvinkel.<br />
Kim Solstad, overlæge, Frederiksberg, psykiatrisk afd.<br />
Reelt to synsvinkler:<br />
1) Formand for DPBO og dermed vejleder for FAS om specialespecifikke spørgsmål på<br />
standens vegne.<br />
2) Ledende overlæge for akut modtageafdeling med åben psykiatrisk skadestue på<br />
Frederiksberg.<br />
Ad 1:<br />
a) Psykiatermangel – største problemer i provinsen.<br />
b) Forskelsbehandling mellem lægelige specialer – risiko for faglig isolation
ÅRSMØDE 2006<br />
11<br />
af voksenpsykiatrien og begrænsning af lægefaglig udvikling af tilbuddene til<br />
psykiatriske patienter.<br />
c) Afklaring af begrebet ”akut behandlingskrævende” som en patient, der af<br />
helbredstruende grunde har brug for lægehjælp inden for minutter eller timer.<br />
d) Almen praksis og lægevagt skal som forudsætning være kvalificerede til (og<br />
indstillet på at varetage) visitation af psykiatriske patienter.<br />
e) Fordel for en række patienter med blandede somatisk/psykiatriske<br />
differentialdiagnoser.<br />
f) Tilgængeligheden kan formentlig sikres med ikke lægelig betjening til alle de ikke-<br />
”akut behandlingskrævende” kan tilbydes tid i dagtiden og eventuelt en overnatning<br />
– mens henvendelser af ”akut behandlingskrævende” patienter skal visiteres af<br />
lægevagt eller på central skadestue.<br />
Ad 2:<br />
a) Visitation via lægevagten: Vi skal ligesom medicinerne etablere akutte<br />
modtagesenge, hvorfra der hurtigt kan udvisiteres, fordi problemstillingen kan nå at<br />
ændre sig hurtigt.<br />
b) Nyt samarbejde til stor fælles skadestue med almenmedicinsk betjening og vores<br />
ansvar for at være telefonisk back-up eller tage imod patienten.<br />
c) Måske flytning af en del af uddannelsesopgaven: Differentialdiagnose af den<br />
selvvisiterede patient i skadestuen – det skal uddannelsen i almen medicin varetage<br />
fremover, hvor det bliver 112-kørsler.<br />
d) Ærgerligt ikke selv at have visitationsmuligheden via psykiatrisk skadestue med<br />
nogle observationsbrikse – opvejes forhåbentlig af ”akutte modtagesenge”.<br />
e) Besparelsen svær at se – kun ved nedlæggelse af vagtlag eller sammenlægning af<br />
afdelinger.<br />
2. Merete Nordentoft<br />
I tre af de fem kommende regioner er der nu etableret permanente specialiserede<br />
teams for unge med debuterende psykose i det skizofrene spektrum (OPUS-teams).<br />
OPUS teams varetager størstedelen af behandlingen i de første år af de unges<br />
kontakt med behandlingssystemet, og spiller dermed en betydelig rolle i det akutte<br />
beredskab. Der lægges konsekvent grundigt gennemarbejdede kriseplaner, der<br />
gennemgår hvorledes den unge kan forholde sig i en kritisk situation med forværrede<br />
symptomer eller selvmordstanker, og i kritiske faser aktiveres og tilpasses<br />
kriseplanen. OPUS kan spille en aktiv rolle i motivere patienter for at søge hjælp<br />
på sygehuset og ledsage dem til psykiatrisk modtagelse. I nogle tilfælde indledes<br />
kontakten med OPUS med opsøgende arbejde, og i enkelte tilfælde starter kontakten<br />
med en tvangsindlæggelse. Forældre og andre pårørende inddrages og spiller ofte en<br />
stor rolle i det akutte beredskab.<br />
3. Ulla Bartels<br />
Lægeforeningen har lavet et oplæg til fremtidens akutbetjening:<br />
www. Laegeforeningen.dk/lf/holdninger/politikpapir/akutpapir-juni-2005<br />
Man forestiller sig store centraliserede akutcentre betjent af speciallæger med<br />
visitation ved lægevagten. Hvordan skal psykiatrien tænkes ind heri<br />
Diskussionsoplæg ved Berit Bjerre Handberg, DADL<br />
<strong>Psykiatrisk</strong> skadestue i Århus.<br />
Forudsætningen for ambulant Psykiatri er døgntilgængelighed i behandlingssystemet<br />
uden henvisningsbarriere. Hvordan det mest hensigtsmæssigt organiseres vil blive<br />
diskuteret ud fra beskrivelsen af de nuværende tiltag.<br />
Udviklingen i Patientflow i den åbne <strong>Psykiatrisk</strong>e Skadestue gennem de sidste 11 år<br />
beskrives. Desuden beskrives udviklingen af behandlingstilbuddet i Århus.<br />
Skal psykiatriske skadestuer fortsat være Fremtidens akutbetjening af psykisk syge
ÅRSMØDE 2006<br />
12<br />
medborgere eller skal vi indgå i fremtidens enstrengede akutbetjening, fordele og<br />
ulemper.<br />
4. Lars Søndergård<br />
Den <strong>Psykiatrisk</strong> Udrykningstjeneste har eksisteret siden 1997. I 1999 blev den<br />
slået sammen med Udrykningstjenesten i Københavns amt. Fra første færd var der<br />
i psykiaterkredse modstand imod ordningen, som i første omgang var ønsket af de<br />
pårørendes organisationer.<br />
Det har vist sig, at tjenesten udfyldte et behandlingsmæssigt tomrum. 12% af<br />
kørslerne er til ofte svært psykisk syge enlige mødre. I 35 % af opkaldene er der tale<br />
om tvangsvurderinger. Disse afværges således, at kun 13% indlægges med tvang.<br />
24% drejer sig om selvmordstrusler.<br />
Det er sjældent at patienterne selv er i stand til at tilkalde udrykningstjenesten.<br />
Familie og naboer er dem der hyppigt kommer patienten til hjælp.<br />
5. Berit Bjerre Handberg.<br />
Orientering om Lægeforeningens oplæg om fremtidens akutbetjening.<br />
Paneldiskussion om fremtidens akutbetjening.<br />
M-7 16.03.06 KL. 16.00 – 18.00<br />
PSYKIATRISKE LIDELSER UNDER GRAVIDITET OG I PUERPERIET<br />
(Chairs: Overlæge Inger Merete Terp og overlæge, ph.d Connie Nielsen)<br />
Foredragsholdere:<br />
Overlæge, ph.d. Per Damkier, Forskningsenheden for Klinisk Farmakologi, Syddansk<br />
Universitet.<br />
Overlæge, ph.d. Anne Mette Skovgaard, Børne-og Ungdomspsykiatrisk Center<br />
Glostrup.<br />
Overlæge ph.d. Connie Nielsen.<br />
Overlæge Inger Merete Terp.<br />
Oplægsholderne vil fremlægge status vedrørende psykiatriske tilstande, som de<br />
præsenterer sig under graviditeten og i puerperiet. Fokus vil være diagnostik og<br />
psykofarmakologisk behandling af disse tilstande. Herudover vil oplægsholderne<br />
beskrive konsekvenser for relationen til barnet, med udgangspunkt i forældrenes<br />
psykopatologi. Overordnede behandlingsprincipper vedrørende forældre og børn vil<br />
blive omtalt.<br />
Formålet med symposiet er at debattere eksisterende behandlingsprincipper og<br />
praksis, samt undersøge, om der er behov for et forum vedrørende denne debat,<br />
med henblik på at udvikle praksis samt eksisterende viden.
ÅRSMØDE 2006<br />
13<br />
M-8 17.03.06 KL. 13.30-15.30<br />
RETSPSYKIATRI I DE NYE REGIONER<br />
(Chair: Peter Kramp)<br />
Kl. 13.30 – 13.45 Peter Kramp: Den fortsatte udvikling i antallet af retspsykiatriske<br />
patienter frem til december 2005.<br />
Kl. 13.45 – 14.15 Dorte Sestoft: Redegørelse om retspsykiatri afgivet af en<br />
arbejdsgruppe nedsat af Indenrigs- og Sundhedsministeriet, Socialministeriet og<br />
Justitsministeriet.<br />
Kl. 14.15 – 14.30 Pause.<br />
Kl. 14.30 – 15.30 Tina Gram Larsen, Trine Arngrim, Peter Fristed, Benedikte Volfing,<br />
Bjørn Holm: Retspsykiatri i regionerne – status og visioner.<br />
1. Den fortsatte udvikling i antallet af retspsykiatriske patienter frem til<br />
december 2005.<br />
Peter Kramp.<br />
Antallet af retspsykiatriske patienter voksede eksponentielt fra 1980 til 1999 med en<br />
årlig vækstrate på små 7%. I perioden 2002 til 2004 accelererede stigningen til en<br />
årlig vækstrate på 11%. Stigningen fortsætter, og de nyeste tal, med inddragelse af<br />
2005, vil blive præsenteret.<br />
2. Redegørelse om retspsykiatri afgivet af en arbejdsgruppe nedsat af<br />
Indenrigs- og Sundhedsministeriet, Socialministeriet og Justitsministeriet.<br />
Ovl. Ph.d. Dorte Sestoft, Frederiksberg Hospital, <strong>Psykiatrisk</strong> afd. D.<br />
Indenrigs – og Sundhedsministeriet, Justitsministeriet og Socialministeriet nedsatte<br />
i efteråret 2004 en arbejdsgruppe, hvis formål var på baggrund af danske og<br />
udenlandske undersøgelser at beskrive sammenhængen mellem psykisk sygdom og<br />
kriminalitet, samt komme med forslag til hvad der kan gøres for at mindske antallet<br />
af psykisk syge kriminelle.<br />
I Danmark er antallet af psykisk syge kriminelle eksploderet de sidste 25 år, således<br />
at de retspsykiatriske patienter nu udgør over 10 % af kriminalforsorgens samlede<br />
klientel.<br />
Hovedparten af de retspsykiatriske patienter lider af skizofreni, og mange er dømt for<br />
personfarlig kriminalitet. Det er således en af de store udfordringer i dansk psykiatri<br />
at bremse udviklingen i antallet af psykisk syge kriminelle.<br />
Det er veldokumenteret, at der er en sammenhæng mellem psykisk sygdom og<br />
øget risiko for kriminalitet. Denne sammenhæng er påvist i talrige både danske og<br />
internationale undersøgelser.<br />
Foredraget er en oversigt over danske og internationale undersøgelser, samt en<br />
diskussion af mulige årsagsfaktorer og behandlingsmæssige tiltag.<br />
3. Retspsykiatri i regionerne – status og visioner.<br />
Tine Gram Larsen, Trine Arngrim, Peter Fristed, Benedikte Volfing, Bjørn Holm.<br />
Psykiatrien – og dermed retspsykiatriens – status og organisation i de fem nye<br />
regioner er endnu på tegnebrættet. De fem indlægsholdere kommer fra hver sin<br />
region og vil præsentere de tanker om retspsykiatri, man frem til mødets afholdelse<br />
har gjort sig i de enkelte regioner. Formålet er gensidig information – er der f.eks.<br />
tanker eller planer om at udbygge retspsykiatrien Etableres de selvstændige
ÅRSMØDE 2006<br />
14<br />
retspsykiatriske enheder i hver region – samt inspiration, således at (rets)psykiatere<br />
om muligt kan påvirke udviklingen.<br />
M-9 17.03.06 KL. 13.30 – 15.30<br />
KONSEKVENSER AF STRUKTURREFORMEN PÅ DECENTRALISERING OG<br />
SPECIALISERING AF PSYKIATRISK BEHANDLING<br />
(Chair: Hans Jørgen Søgaard)<br />
Det ønskes ved symposiet belyst, hvilke planer der er for decentraliseret og<br />
specialiseret behandling i psykiatrien. Hvilke behandlingsopgaver skal varetages i<br />
decentrale enheder og hvilke i mere specialiserede enheder.<br />
I de fleste regioner vil der skulle ske en sammenføring af forskellige<br />
organisationsformer af psykiatrien, hvorfor det vil være relevant med en afklaring<br />
af, hvor forskellige organisationsformer, der kan være inden for samme region, og i<br />
hvilken grad der skal skabes ensartethed. Hvor går grænsen mellem funktioner, der<br />
skal varetages i kommunal socialpsykiatri og regionsbaseret behandlingspsykiatri<br />
Problemstillingen ønskes belyst af folketingspolitiker, der har været med i<br />
udformningen af strukturreformen, en ledende embedsmand i regionerne samt en<br />
ledende overlæge.<br />
Oplægsholdere:<br />
1) Medlem af Folketinget og folketingets psykiatriudvalg Birgitte Josefsen (V)<br />
2) Direktør fra psykiatrien i Region Midtjylland, Niels Aalund.<br />
3) Ledende overlæge Anne Lindhardt, Rigshospitalet.<br />
M-10 17.03.06 KL. 13.30 – 15.30<br />
BEHANDLING AF TRAUMATISEREDE FLYGTNINGE I DAGENS DANMARK<br />
(Chair: Christian Nørregaard, overlæge)<br />
EYE MOVEMENT DESENSITISATION AND REPROCESSING (EMDR)<br />
(Chair: Birgit Kijne)<br />
1. <strong>Psykiatrisk</strong> behandling af asyl ansøgere, sygelighed og<br />
behandlingsrammer.<br />
Ebbe Munk-Andersen. <strong>Dansk</strong> Røde Kors Asylafdelingen.<br />
Asylansøgere er ikke omfattet af sygesikringssystemet, men underholdes<br />
af udlændingestyrelsen. Der gives en kort redegørelse for organisationen af<br />
sundhedstilbuddet, herunder sygehusvæsenets behandlingsopgaver, de foreliggende<br />
data om asylansøgeres psykiske sygelighed og behandlerens dilemma mellem<br />
behandler- og fortalerrollen.<br />
2. Asyl - fristed eller traume Psykiske belastninger i asylfasen.<br />
Christian Nørregaard , overlæge.<br />
Et del asylansøgere bliver psykisk dårligere, mens de søger asyl, og frembyder<br />
psykiske klager, der vanskeligt lader sig meningsfuldt indpasse i det psykiatriske
ÅRSMØDE 2006<br />
15<br />
diagnosesystem. Disse mennesker er svært belastede af den lange ventetid og<br />
belaster sygehusvæsenet. De udgør en faglig, menneskelig og politisk udfordring.<br />
Problemstillingen vil blive belyst ved et par cases.<br />
3. Erfaringer efter et år som offentligt tilgængeligt behandlingssted for<br />
traumatiserede flygtninge.<br />
Ulrik Jørgensen, direktør for OASIS.<br />
4. Hvad ved vi om behandling af posttraumatisk belastning reaktion i dag<br />
Marianne Kastrup.<br />
Det er begrænset, hvad der foreligger af evidensbaseret dokumentation om<br />
behandling af traumatiserede personer, der har været udsat for organiseret vold.<br />
Er den psykoterapeutiske tilgang udtryk for en etnocentrisk, individualistisk holdning<br />
til et overgreb, der ofte har politiske dimensioner Og hvorledes forholder mennesker<br />
fra kulturer uden en psykologisk tradition sig til denne behandling<br />
Er en psykofarmakologisk tilgang mere i tråd med disse personers egen tilgang<br />
Eller burde vi fokusere på interventioner, der er rettet mod lokalsamfundet<br />
Foredraget vil diskutere de forskellige terapeutiske indfaldsvinkler og kritikpunkter ud<br />
fra den eksisterende videnskabelige litteratur<br />
5. EMDR ”Terapien der kom ind i varmen”.<br />
Karsten Bjørnholt.<br />
EMDR er en evidensbaseret fokuseret traumeterapi, som gennem talrige<br />
undersøgelser har vist god effekt i behandlingen af PTSD. (Tjek det på www.emdr.<br />
dk). EMDR er en faseopdelt tilgang til behandling.<br />
EMDR er integrativ og anvendes af terapeuter med forskellig teoretisk baggrund.<br />
Behandling med EMDR hjælper hjernen med at bearbejde ”fastfrosne” erindringer<br />
hurtigt og effektivt. Hos normalt fungerende voksne kan der forventes 80 til 100 %<br />
effekt ved behandling af PTSD udløst af et traume efter 3 behandlinger.<br />
EMDR har en årrække været genstand for en del skepsis på trods af positive<br />
resultater i en række kontrollerede undersøgelser. Denne situation er ændret nu.<br />
Såvel APA og krigsveteranorganisationerne i USA, som sundhedsmyndighederne<br />
i Nordirland og Israel har vurderet at EMDR er en (af flere) af de bedste<br />
behandlingsformer til behandling af PTSD.<br />
Der vil være ca. 45 min oplæg som skitserer grundprincipperne i behandlingen (8<br />
faser, samt bearbejdning af et traume i fortid, nutid og fremtid) og der vil blive vist<br />
enkelte videoklip. Efterfølgende spørgsmål/diskussion.<br />
M-11 17.03.06 KL. 13.30 – 15.30<br />
BEHANDLING I PSYKIATRISK SPECIALLÆGEPRAKSIS<br />
(Chair: Praktiserende speciallæge, Frands Jacobsen).<br />
1. ”Patienter i længerevarende behandling i psykiatrisk speciallægepraksis.”<br />
Praktiserende speciallæge, Anders Møller.<br />
Behandlingen i psykiatrisk speciallægepraksis udgør en væsentlig del af det<br />
psykiatriske behandlingstilbud. Som tidligere anført behandler landets praktiserende
ÅRSMØDE 2006<br />
16<br />
psykiatere årligt ca 44.000 personer med psykisk lidelse, tilsvarende behandles<br />
80.000 i sygehusregi.<br />
Monitoreringsprojektet omfatter nu 36231 patientforløb i perioden 1996 – 2004.<br />
Behandlingen omfatter alle psykiatriske diagnosegrupper. Eksempelvis udgør<br />
patienter med F2 som aktionsdiagnose 3,6 % , F3 40,9 %, F4 32,7 % og F6 10,0 %.<br />
Behandlingsvarigheden af de enkelte patientforløb er meget varierende – fra én<br />
samtale til flere års behandling. Da patienterne er monitoreret gennem en årrække<br />
giver det nu mulighed for at indkredse en kernegruppe, der i særlig grad har behov<br />
for længerevarende behandling. Denne patientgruppe fylder relativt meget og en<br />
nærmere beskrivelse heraf, bl.a. diagnostisk sammensætning, kan være med til at<br />
belyse et aspekt vedrørende behandlingstilbuddet i speciallægepraksis.<br />
I undersøgelsen er langtidsbehandling afgrænset til mere end 3 års uafbrudt<br />
behandling.<br />
Antallet og kønsfordelingen af langtidsbehandlede patienter og deres diagnostiske<br />
fordeling præsenteres, og sammenlignes med den diagnostiske fordeling hos<br />
patienter, der har været i behandling i mindre end 3 år.<br />
Undersøgelsen kan være medvirkende til at belyse speciallægepraksis<br />
behandlingstilbud til patienter med kronisk, recidiverende psykisk lidelse.<br />
2. ”Udeblivelser i psykiatrisk speciallægepraksis”.<br />
Praktiserende speciallæge, Bodil B. Andersen.<br />
I 2005 har vi i monitoreringsgruppen QAD3P monitoreret udeblivelser fra psykiatrisk<br />
speciallæge-praksis. Resultaterne fra det første års monitorering af udeblivelser fra<br />
psykiatrisk speciallægepraksis er undersøgt, herunder hyppighed af udeblivelser og<br />
deres fordeling på køn, alder og diagnose.<br />
3. ”Bidiagnoser ved depressioner”.<br />
Praktiserende speciallæge, Svend Thordsen.<br />
Praktiserende psykiateres kvalitetssikringsprojekt viser, at der sjældent indberettes<br />
bidiagnoser ved depressioner. Tilsvarende praksis synes at gøre sig gældende i den<br />
øvrige danske psykiatri. Officielle vejledninger i depressionsbehandling omtaler i<br />
ringe grad comorbiditetsproblematikken.<br />
Det belyses, hvorledes en øget opmærksomhed på bidiagnoser kan bedre forståelsen<br />
for nogle af de ”uforklarlige sygdomsmønstre” og i øvrigt have behandlingsmæssige<br />
implikationer.<br />
4. ”Fra psykosediagnoser til ”diagnose-psykose” - Erfaringer fra første år i<br />
speciallæge-praksis”.<br />
Praktiserende speciallæge, Kirsten Ilkjær.
ÅRSMØDE 2006<br />
17<br />
M-12 17.03.06 KL. 13.30 – 15.30<br />
REVISION AF KURSUSRÆKKEN<br />
(Chair: Gertrud Krarup, overlæge, Formand for Videreuddannelsesudvalget).<br />
Oplægholdere:<br />
1. Formanden for <strong>Dansk</strong> <strong>Psykiatrisk</strong> <strong>Selskab</strong> Dorte Sestoft.<br />
2. Formanden for Videreuddannelsesudvalget Gertrud Krarup.<br />
3. Hovedkursuslederen Ulla Agerskov.<br />
4. Raffaella Björck, svensk psykiater.<br />
Indenrigs- og Sundhedsministeriet har bevilget midler til revision af kursusrækken til<br />
speciallægeuddannelsen i psykiatri.<br />
Med den udvikling der er sket inden for psykiatrien nationalt og internationalt,<br />
er der emner, der er blevet overflødige, og andre emner, der skal sættes fokus<br />
på. Da økonomien er uændret, er det samlede antal kursusdage det samme.<br />
Evalueringskurset udgår, delelementer herfra kan indgå i det kommende<br />
forskertræningskursus. Psykofarmakologi er væsentligt reduceret på medicinstudiet,<br />
og der er derfor behov for en opprioritering i speciallægeuddannelsen. Ikkepsykotiske<br />
lidelser har været nedprioriteret og bør have mere opmærksomhed.<br />
Der foreslåes mere plads til gerontopsykiatri, og undervisningen i børne- og<br />
ungdomspsykiatri bør have fokus på de lidelser, der fortsætter i voksenalderen.<br />
Kursusrækken har været diskuteret på et to-dages internatmøde med deltagelse<br />
af delkursuslederne, <strong>Dansk</strong> <strong>Psykiatrisk</strong> <strong>Selskab</strong>s bestyrelse og Videreuddannelses<br />
udvalget. Nyt forslag til kursusrækken fremlægges nu til diskussion på årsmødet.<br />
Beskrivelse af den hidtidige kursusrække og forslaget til ny kursusrække kan ses på<br />
DPS’ hjemmeside.