Karantaene__sundheds.. - Siden Saxo
Karantaene__sundheds.. - Siden Saxo
Karantaene__sundheds.. - Siden Saxo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
ymurene, måtte man også anlægge en kæmpe kirkegård ude<br />
omkring det nuværende Classens Have, nær Lille Triangel<br />
på Østerbro. Denne kirkegård blev hovedsageligt brugt til<br />
de fattige. Her fandt man en ved en udgravning i 1924 en<br />
masse gravkuler, som var fire alen i bredde og tre alen i<br />
dybden (en alen = 62, 77cm). Disse gravsteder var blevet<br />
fuldt udnyttet, og kisterne, som folk var blevet begravet i,<br />
var meget simple. Først troede man, at kirkegården havde<br />
en forbindelse med Slaget på Reden (1801), men denne teori<br />
blev hurtigt afvist på grund af antallet af lig. Grunden til,<br />
at kisterne var hurtigt fabrikeret, var, fordi Sundhedskommissionen<br />
sørgede for kister til de familier, som ikke selv<br />
havde råd til at købe en. Derfor skulle der laves mange, og<br />
helst billige, kister. Det var strafbart for familier at lyve om<br />
deres økonomi i denne sammenæng. Naboer havde pligt til<br />
at anmelde, hvis de fik kendskab til, at nogen løj sig til en<br />
gratis kiste. De, som havde løjet, skulle så betale en bøde,<br />
hvoraf nogle af pengene gik til anmelderen.<br />
I det hele taget var der fokus på, at folk skulle have en<br />
ordentlig begravelse under epidemien. Alle skulle have en<br />
kiste og blive begravet i indviet jord. Såfremt myndighederne<br />
forsømte nogle af disse pligter, var folk hurtige til at klage.<br />
Præstemangel og chikane af tvangsarbejdere<br />
Myndighederne havde også store problemer med at rekruttere<br />
præster. De såkaldte pestpræster havde omgang<br />
med de smittede og døde derfor i så stort omfang, at man ikke kunne nå at hente<br />
nye. Det endte med, at man måtte indsætte bange og uerfarne teologistuderende<br />
i præsteembedet. Men det var ikke det eneste område, hvor der var mangel på arbejdskraft.<br />
En vis opstandelse vakte det i befolkningen, da man måtte bruge fanger<br />
fra Bremerholmens fængsel til at være ligbærere og gravere på kirkegårdene. Disse<br />
mennesker var ikke Guds bedste børn, og myndighederne bad først og fremmest<br />
om de fanger, som udgjorde den mindste trussel mod folket. Folk chikanerede<br />
med stor sandsynlighed disse fanger, for i lovgivningen kan vi se, at kongen i flere<br />
forordninger indskærpede ikke at chikanere folk, der var udsendt for at arbejde<br />
for Sundhedskommissionen. Disse fanger udførte dog en nødvendig opgave, ingen<br />
ville nemlig bære de fattiges lig. Dette betød, at der hurtigt døde mange fanger,<br />
og til sidst måtte man hverve frivillige fra militæret (de fik selvfølgelig ekstra løn<br />
for arbejdet) til at grave nye grave. Der opstod dog hurtigt et nyt problem. Mange<br />
grave var så overfyldte, at jorden ikke dækkede ordentligt, og der bredte sig en fæl<br />
stank ud over byen. Man blev så nødt til at indhente ekstra jord til at dække gravene.<br />
Graverne ved kirkegårdene blev holdt ansvarlige, hvis de ikke sørgede for, at der<br />
var jord nok oven på gravene. Til at kontrollere dette ville man efter en måneds tid<br />
Forsiden på forordning om hvordan<br />
begravelsen af pestligene skulle ske;<br />
udstedt 1. september 1711. Rigsarkivets<br />
Biblioteks samling af Love og<br />
anordninger m.m. – Danmark.<br />
14<br />
SIDEN SAXO NR. 3, 2011