Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
AF ELSE CHRISTENSEN<br />
STORE BEDRIFTER<br />
Galileo Galilei var<br />
en produktiv forfatt<strong>er</strong><br />
og dikt<strong>er</strong>ede<br />
både bøg<strong>er</strong> og breve<br />
til sin assistent.<br />
POLFOTO/CORBIS<br />
Med hj<strong>er</strong>tet hamrende i<br />
brystet og hænd<strong>er</strong>ne<br />
rystende anspændt<br />
holdt Galileo Galilei<br />
sin kikk<strong>er</strong>t rettet mod<br />
nattehimlen. Fl<strong>er</strong>e gange måtte han holde<br />
pause for at tørre fugt af lins<strong>er</strong>ne. Fascin<strong>er</strong>et<br />
stirrede han op mod en myriade<br />
af lysplett<strong>er</strong> og mod Månen, d<strong>er</strong> pludseligt<br />
var helt forandret. Den runde måneskive<br />
blev til et levende landskab<br />
med bj<strong>er</strong>ge og dale.<br />
“Jeg rett<strong>er</strong> min uendelige tak til Gud<br />
for i sin godhed at have gjort mig alene<br />
til den første iagttag<strong>er</strong> af vidund<strong>er</strong>e, d<strong>er</strong><br />
har været skjult for alle tidlig<strong>er</strong>e århundred<strong>er</strong>”,<br />
skrev en stolt og ydmyg Galilei.<br />
Månen, stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>ne og Guds himmel<br />
blev ikke de samme igen, eft<strong>er</strong> Galilei i<br />
1609 rettede sin kikk<strong>er</strong>t mod nattehimlen.<br />
Opdagelsen af Månens krat<strong>er</strong>e var<br />
blot én af hans banebrydende obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong><br />
– iagttagels<strong>er</strong>, som skulle bringe<br />
ham på kant med datidens tro, og som<br />
gjorde ham til en af historiens mest betydningsfulde<br />
videnskabsmænd.<br />
Galilei pjækkede <strong>fra</strong> studiet<br />
Nysg<strong>er</strong>righeden havde Galilei med sig<br />
hjemme<strong>fra</strong>. Lærdom var højt skattet i<br />
det hus i Pisa i Norditalien, hvor han<br />
POLFOTO/CORBIS/SCIENCE & SOCIETY<br />
den 15. februar 1564 kom til v<strong>er</strong>den.<br />
Fad<strong>er</strong>en, Vincenzio, var af en gammel<br />
toscansk adelsslægt, og én af forfædrene<br />
havde været en fremtrædende læge og<br />
embedsmand i 1400-tallet. Familien<br />
havde våbenskjold, men igen formue,<br />
og for at forsørge familien måtte Galileis<br />
musikuddannede far arbejde i svig<strong>er</strong>familiens<br />
klædehandel. Musikken, d<strong>er</strong><br />
blev betragtet som en afart af matematikken,<br />
dyrkede Vincenzio i fritiden, og<br />
han indviede g<strong>er</strong>ne sønnen i ton<strong>er</strong>nes<br />
myst<strong>er</strong>ium. Ud ov<strong>er</strong> at spille lut og orgel<br />
hjalp Galilei også sin far med en række<br />
praktiske eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong> med lydbølg<strong>er</strong>,<br />
svingning<strong>er</strong> og harmoni<strong>er</strong>.<br />
Alligevel håbede Vincenzio ind<strong>er</strong>ligt,<br />
at sønnen ikke ville følge i hans fodspor,<br />
men finde et <strong>er</strong>hv<strong>er</strong>v, han kunne leve<br />
af. At gå i klost<strong>er</strong>, som Galilei all<strong>er</strong>helst<br />
ville, kunne d<strong>er</strong> ikke blive tale om. Familien<br />
havde ikke råd til at afskrive en<br />
søn til et liv i fattigdom. Vincenzio så<br />
g<strong>er</strong>ne, sønnen blev læge, og han blev da<br />
også indskrevet på studiet, men han<br />
fulgte ikke forelæsning<strong>er</strong>ne.<br />
Så ofte han kunne, sneg han sig i stedet<br />
hen på det matematiske institut, og<br />
eft<strong>er</strong> fire år måtte han forlade univ<strong>er</strong>sitetet<br />
uden eksamen og slukøret flytte<br />
hjem til forældrene. De boede nu i Fi-<br />
“Matematik <strong>er</strong> det sprog, som<br />
Gud har skrevet univ<strong>er</strong>set i”.<br />
(kilde ukendt)<br />
renze, men h<strong>er</strong> blev Galilei ikke længe.<br />
Rygt<strong>er</strong>ne om hans evn<strong>er</strong> løb hurtigt.<br />
Snart fik han en stilling ved univ<strong>er</strong>sitetet<br />
i Padua nær Venedig, hvor hans viden<br />
om matematik og fysik kom skibsbygg<strong>er</strong>ne<br />
ved det venetianske værft Arsenalet<br />
til gode. Samtidig mødte han<br />
den smukke Marina Gamba på 22 år.<br />
Han var selv var midt i trediv<strong>er</strong>ne. De to<br />
forelskede sig og fik sammen tre børn.<br />
Kikk<strong>er</strong>t gav nyt syn på v<strong>er</strong>den<br />
Selv om børnene fik Galileis eft<strong>er</strong>navn,<br />
blev forældrene aldrig gift. Dels kom<br />
Marina <strong>fra</strong> en jævn familie, som ikke var<br />
passende for den fine Galilei-slægt, og<br />
dels bød traditionen, at en videnskabsmand<br />
forblev ugift og brugte sin tid på at<br />
oplære de unge stud<strong>er</strong>ende. <strong>Denne</strong> ordning<br />
blev Galileis held, for i somm<strong>er</strong>en<br />
1605 fik han en ganske særlig elev: den<br />
17-årige Cosimo – søn af storh<strong>er</strong>tug F<strong>er</strong>dinando<br />
Medici af Toscana.<br />
Italien var på dette tidspunkt et kludetæppe<br />
af stat<strong>er</strong> styret af fyrst<strong>er</strong> med<br />
stor indflydelse i religiøse, samfundsmæssige<br />
og videnskabelige anliggend<strong>er</strong>.<br />
En af de mest magtfulde var storh<strong>er</strong>tugen<br />
af Toscana, og i 1605 satte han sin<br />
søn til at stud<strong>er</strong>e hos den b<strong>er</strong>ømte Galilei.<br />
For Galilei var det hans livs chance.<br />
Han søgte eft<strong>er</strong> en måde at knytte sig<br />
nærm<strong>er</strong>e til den fornemme Medici-familie,<br />
og i 1609 kom lejligheden. Galilei<br />
hørte om kikk<strong>er</strong>ten. Den banebrydende<br />
opfindelse var netop gjort af to ned<strong>er</strong>landske<br />
optik<strong>er</strong>e og kunne få fj<strong>er</strong>ne ting<br />
til at se ud, som om de var nære.<br />
Snart havde Galilei bygget sin egen<br />
kikk<strong>er</strong>t og begejstret rettet den mod<br />
himlen. Ud ov<strong>er</strong> Månens ujævne ov<strong>er</strong>flade<br />
så Galilei også andre und<strong>er</strong>e. En<br />
nat i begyndelsen af 1610 obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>ede<br />
han således fire mindre “planet<strong>er</strong>”, d<strong>er</strong><br />
regelmæssigt gled rundt om Jupit<strong>er</strong>.<br />
“Fire planet<strong>er</strong>, aldrig set <strong>fra</strong> v<strong>er</strong>dens<br />
begyndelse til vor tid”, skrev han begejstret.<br />
Han nedfældede sine obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong><br />
i en bog med titlen “Budskab <strong>fra</strong><br />
stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>ne”, hvori han navngav planet<strong>er</strong>ne<br />
“De Kosmiske Stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>” eft<strong>er</strong> sin<br />
fornemme elev. Da Cosimo takkede nej<br />
og i stedet foreslog, at planet<strong>er</strong>ne skulle<br />
kaldes ”Medici<strong>er</strong>nes Stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>” eft<strong>er</strong><br />
hans slægt, måtte Galileo rette navnet i<br />
de godt 500 eksemplar<strong>er</strong> af bogen, d<strong>er</strong><br />
all<strong>er</strong>ede var trykt. Men anstrengels<strong>er</strong>ne<br />
bar frugt. Snart kunne Galilei smykke<br />
sig med titlen “Førstematematik<strong>er</strong> ved<br />
Univ<strong>er</strong>sitetet i Pisa og Hof<strong>fil</strong>osof og Matematik<strong>er</strong><br />
for Storh<strong>er</strong>tugen”.