Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
Kære bruger Denne pdf-fil er downloadet fra Illustreret Videnskab ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Kære</strong> <strong>brug<strong>er</strong></strong><br />
<strong>Denne</strong> <strong>pdf</strong>-<strong>fil</strong> <strong>er</strong> <strong>downloadet</strong> <strong>fra</strong> Illustr<strong>er</strong>et <strong>Videnskab</strong> Histories<br />
website (www.historie-net.dk) og må ikke vid<strong>er</strong>egives til tredjepart.<br />
Af hensyn til copyright <strong>er</strong> nogle af billed<strong>er</strong>ne fj<strong>er</strong>net.<br />
Mvh<br />
Redaktionen
STORE BEDRIFTER<br />
Galilei satte<br />
solsystemet<br />
FIRENZE/1609<br />
Pavens magt <strong>er</strong> blevet stærkt<br />
begrænset af Martin<br />
Luth<strong>er</strong>s reformation, d<strong>er</strong><br />
FIRENZE<br />
har slået igennem i store<br />
ITALIEN dele af Europa. Samtidig<br />
udgør både en rivende<br />
udvikling inden for naturvidenskaben<br />
og bogtrykk<strong>er</strong>kunsten,<br />
d<strong>er</strong> spred<strong>er</strong> de nye<br />
opdagels<strong>er</strong> til stadig fl<strong>er</strong>e mennesk<strong>er</strong>, en<br />
trussel mod kirkens klippefaste dogm<strong>er</strong>.<br />
14 Historie 12 • 2009<br />
for<br />
400 år<br />
siden<br />
Galilei var den første til at rette en<br />
kikk<strong>er</strong>t mod himlen og not<strong>er</strong>e sine<br />
opdagels<strong>er</strong>. Det ændrede hans<br />
opfattelse af univ<strong>er</strong>set og bragte ham<br />
på kant med den katolske kirke.<br />
POLFOTO/ULLSTEIN BILD & GETTY/ALL OVER
Da Galileo Galilei i 1609 vendte sin kikk<strong>er</strong>t mod himlen, blev det<br />
begyndelsen på en helt ny æra for videnskaben. De astronomiske opdagels<strong>er</strong>,<br />
han gjorde, var banebrydende. Hj<strong>er</strong>teligt takkede han sin Gud for de<br />
und<strong>er</strong>e, han fik lov at obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>e, men Galileis fund var direkte ugudelige.<br />
Inden længe fik paven ham smidt i inkvisitionens frygtede fængsel.<br />
på plads<br />
Historie 12 • 2009 15
AF ELSE CHRISTENSEN<br />
STORE BEDRIFTER<br />
Galileo Galilei var<br />
en produktiv forfatt<strong>er</strong><br />
og dikt<strong>er</strong>ede<br />
både bøg<strong>er</strong> og breve<br />
til sin assistent.<br />
POLFOTO/CORBIS<br />
Med hj<strong>er</strong>tet hamrende i<br />
brystet og hænd<strong>er</strong>ne<br />
rystende anspændt<br />
holdt Galileo Galilei<br />
sin kikk<strong>er</strong>t rettet mod<br />
nattehimlen. Fl<strong>er</strong>e gange måtte han holde<br />
pause for at tørre fugt af lins<strong>er</strong>ne. Fascin<strong>er</strong>et<br />
stirrede han op mod en myriade<br />
af lysplett<strong>er</strong> og mod Månen, d<strong>er</strong> pludseligt<br />
var helt forandret. Den runde måneskive<br />
blev til et levende landskab<br />
med bj<strong>er</strong>ge og dale.<br />
“Jeg rett<strong>er</strong> min uendelige tak til Gud<br />
for i sin godhed at have gjort mig alene<br />
til den første iagttag<strong>er</strong> af vidund<strong>er</strong>e, d<strong>er</strong><br />
har været skjult for alle tidlig<strong>er</strong>e århundred<strong>er</strong>”,<br />
skrev en stolt og ydmyg Galilei.<br />
Månen, stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>ne og Guds himmel<br />
blev ikke de samme igen, eft<strong>er</strong> Galilei i<br />
1609 rettede sin kikk<strong>er</strong>t mod nattehimlen.<br />
Opdagelsen af Månens krat<strong>er</strong>e var<br />
blot én af hans banebrydende obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong><br />
– iagttagels<strong>er</strong>, som skulle bringe<br />
ham på kant med datidens tro, og som<br />
gjorde ham til en af historiens mest betydningsfulde<br />
videnskabsmænd.<br />
Galilei pjækkede <strong>fra</strong> studiet<br />
Nysg<strong>er</strong>righeden havde Galilei med sig<br />
hjemme<strong>fra</strong>. Lærdom var højt skattet i<br />
det hus i Pisa i Norditalien, hvor han<br />
POLFOTO/CORBIS/SCIENCE & SOCIETY<br />
den 15. februar 1564 kom til v<strong>er</strong>den.<br />
Fad<strong>er</strong>en, Vincenzio, var af en gammel<br />
toscansk adelsslægt, og én af forfædrene<br />
havde været en fremtrædende læge og<br />
embedsmand i 1400-tallet. Familien<br />
havde våbenskjold, men igen formue,<br />
og for at forsørge familien måtte Galileis<br />
musikuddannede far arbejde i svig<strong>er</strong>familiens<br />
klædehandel. Musikken, d<strong>er</strong><br />
blev betragtet som en afart af matematikken,<br />
dyrkede Vincenzio i fritiden, og<br />
han indviede g<strong>er</strong>ne sønnen i ton<strong>er</strong>nes<br />
myst<strong>er</strong>ium. Ud ov<strong>er</strong> at spille lut og orgel<br />
hjalp Galilei også sin far med en række<br />
praktiske eksp<strong>er</strong>iment<strong>er</strong> med lydbølg<strong>er</strong>,<br />
svingning<strong>er</strong> og harmoni<strong>er</strong>.<br />
Alligevel håbede Vincenzio ind<strong>er</strong>ligt,<br />
at sønnen ikke ville følge i hans fodspor,<br />
men finde et <strong>er</strong>hv<strong>er</strong>v, han kunne leve<br />
af. At gå i klost<strong>er</strong>, som Galilei all<strong>er</strong>helst<br />
ville, kunne d<strong>er</strong> ikke blive tale om. Familien<br />
havde ikke råd til at afskrive en<br />
søn til et liv i fattigdom. Vincenzio så<br />
g<strong>er</strong>ne, sønnen blev læge, og han blev da<br />
også indskrevet på studiet, men han<br />
fulgte ikke forelæsning<strong>er</strong>ne.<br />
Så ofte han kunne, sneg han sig i stedet<br />
hen på det matematiske institut, og<br />
eft<strong>er</strong> fire år måtte han forlade univ<strong>er</strong>sitetet<br />
uden eksamen og slukøret flytte<br />
hjem til forældrene. De boede nu i Fi-<br />
“Matematik <strong>er</strong> det sprog, som<br />
Gud har skrevet univ<strong>er</strong>set i”.<br />
(kilde ukendt)<br />
renze, men h<strong>er</strong> blev Galilei ikke længe.<br />
Rygt<strong>er</strong>ne om hans evn<strong>er</strong> løb hurtigt.<br />
Snart fik han en stilling ved univ<strong>er</strong>sitetet<br />
i Padua nær Venedig, hvor hans viden<br />
om matematik og fysik kom skibsbygg<strong>er</strong>ne<br />
ved det venetianske værft Arsenalet<br />
til gode. Samtidig mødte han<br />
den smukke Marina Gamba på 22 år.<br />
Han var selv var midt i trediv<strong>er</strong>ne. De to<br />
forelskede sig og fik sammen tre børn.<br />
Kikk<strong>er</strong>t gav nyt syn på v<strong>er</strong>den<br />
Selv om børnene fik Galileis eft<strong>er</strong>navn,<br />
blev forældrene aldrig gift. Dels kom<br />
Marina <strong>fra</strong> en jævn familie, som ikke var<br />
passende for den fine Galilei-slægt, og<br />
dels bød traditionen, at en videnskabsmand<br />
forblev ugift og brugte sin tid på at<br />
oplære de unge stud<strong>er</strong>ende. <strong>Denne</strong> ordning<br />
blev Galileis held, for i somm<strong>er</strong>en<br />
1605 fik han en ganske særlig elev: den<br />
17-årige Cosimo – søn af storh<strong>er</strong>tug F<strong>er</strong>dinando<br />
Medici af Toscana.<br />
Italien var på dette tidspunkt et kludetæppe<br />
af stat<strong>er</strong> styret af fyrst<strong>er</strong> med<br />
stor indflydelse i religiøse, samfundsmæssige<br />
og videnskabelige anliggend<strong>er</strong>.<br />
En af de mest magtfulde var storh<strong>er</strong>tugen<br />
af Toscana, og i 1605 satte han sin<br />
søn til at stud<strong>er</strong>e hos den b<strong>er</strong>ømte Galilei.<br />
For Galilei var det hans livs chance.<br />
Han søgte eft<strong>er</strong> en måde at knytte sig<br />
nærm<strong>er</strong>e til den fornemme Medici-familie,<br />
og i 1609 kom lejligheden. Galilei<br />
hørte om kikk<strong>er</strong>ten. Den banebrydende<br />
opfindelse var netop gjort af to ned<strong>er</strong>landske<br />
optik<strong>er</strong>e og kunne få fj<strong>er</strong>ne ting<br />
til at se ud, som om de var nære.<br />
Snart havde Galilei bygget sin egen<br />
kikk<strong>er</strong>t og begejstret rettet den mod<br />
himlen. Ud ov<strong>er</strong> Månens ujævne ov<strong>er</strong>flade<br />
så Galilei også andre und<strong>er</strong>e. En<br />
nat i begyndelsen af 1610 obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>ede<br />
han således fire mindre “planet<strong>er</strong>”, d<strong>er</strong><br />
regelmæssigt gled rundt om Jupit<strong>er</strong>.<br />
“Fire planet<strong>er</strong>, aldrig set <strong>fra</strong> v<strong>er</strong>dens<br />
begyndelse til vor tid”, skrev han begejstret.<br />
Han nedfældede sine obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong><br />
i en bog med titlen “Budskab <strong>fra</strong><br />
stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>ne”, hvori han navngav planet<strong>er</strong>ne<br />
“De Kosmiske Stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>” eft<strong>er</strong> sin<br />
fornemme elev. Da Cosimo takkede nej<br />
og i stedet foreslog, at planet<strong>er</strong>ne skulle<br />
kaldes ”Medici<strong>er</strong>nes Stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong>” eft<strong>er</strong><br />
hans slægt, måtte Galileo rette navnet i<br />
de godt 500 eksemplar<strong>er</strong> af bogen, d<strong>er</strong><br />
all<strong>er</strong>ede var trykt. Men anstrengels<strong>er</strong>ne<br />
bar frugt. Snart kunne Galilei smykke<br />
sig med titlen “Førstematematik<strong>er</strong> ved<br />
Univ<strong>er</strong>sitetet i Pisa og Hof<strong>fil</strong>osof og Matematik<strong>er</strong><br />
for Storh<strong>er</strong>tugen”.
POLFOTO/ULLSTEIN BILD<br />
Astronomiske<br />
opdagels<strong>er</strong><br />
Teleskopet revolution<strong>er</strong>ede astronomien<br />
Fra den dag i 1609, da Galilei satte kikk<strong>er</strong>ten for øjet for at betragte nattehimlen, blev v<strong>er</strong>den en<br />
anden. De obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong>, han gjorde, stemte ganske enkelt ikke ov<strong>er</strong>ens med, hvad præsten prædikede.<br />
Alle videnskabsmandens iagttagels<strong>er</strong> tydede på, at Jorden blot var én blandt fl<strong>er</strong>e planet<strong>er</strong> i kredsløb<br />
om Solen, og vores egen planet kunne d<strong>er</strong>for umuligt være univ<strong>er</strong>sets centrum.<br />
JUPITER<br />
Mælkevejen <strong>er</strong> blot én<br />
af mange stj<strong>er</strong>netåg<strong>er</strong><br />
Tidlige astronom<strong>er</strong> så Mælkevejen som et<br />
hvidt bånd ov<strong>er</strong> himlen. Galilei afslørede,<br />
at det i virkeligheden var “en samling af<br />
utallige stj<strong>er</strong>n<strong>er</strong> samlet i grupp<strong>er</strong>”. Men<br />
Mælkevejen var kun én blandt mange<br />
stj<strong>er</strong>netåg<strong>er</strong>, tilføjede han og antydede<br />
d<strong>er</strong>med, at univ<strong>er</strong>set indeholdt m<strong>er</strong>e, end<br />
mennesket hidtil havde forestillet sig.<br />
Saturn har sine<br />
egne små planet<strong>er</strong><br />
Galilei obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>ede noget rundt om kæmpeplaneten<br />
Saturn, men han kunne ikke<br />
se, hvad det var. D<strong>er</strong>til var hans simple<br />
teleskop for svagt. Umiddelbart så han<br />
Saturn som en planet med to mån<strong>er</strong> omkring,<br />
men mens han obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>ede planetens<br />
fas<strong>er</strong>, forsvandt mån<strong>er</strong>ne. Undrende<br />
ov<strong>er</strong>vejede Galilei, om noget skulle være<br />
galt med hans kikk<strong>er</strong>t, ell<strong>er</strong> om Saturn,<br />
som han kaldte det, “åd sine børn”.<br />
På Galileis kort ov<strong>er</strong> solsystemet ses Kirken brød sig ikke om at få tilføjet nye Galilei tegnede de plett<strong>er</strong>, han så på<br />
de fire af Jupit<strong>er</strong>s mån<strong>er</strong>, han så. planet<strong>er</strong>, for den græske <strong>fil</strong>osof Aristoteles Solen, men vidste ikke, hvad det var.<br />
Jupit<strong>er</strong>s fire mån<strong>er</strong><br />
kreds<strong>er</strong> ikke om Solen<br />
havde fastslået, at himlen rummede syv.<br />
Tallet måtte d<strong>er</strong> ikke rokkes ved, for både<br />
kirken og videnskaben betragtede syv<br />
De katolske lærde så Jorden som noget som helligt og p<strong>er</strong>fekt. Aristoteles' him-<br />
unikt og kunne ikke accept<strong>er</strong>e, at andre mel bestod da også d<strong>er</strong>for af syv gennem-<br />
planet<strong>er</strong> havde mån<strong>er</strong> omkring sig. Galilei sigtige skall<strong>er</strong>, anbragt inden i hinanden.<br />
betragtede selv fundet af Jupit<strong>er</strong>s mån<strong>er</strong> I virkeligheden kreds<strong>er</strong> m<strong>er</strong>e end 60<br />
som sin største opdagelse. Ud ov<strong>er</strong> de fire mån<strong>er</strong> rundt om Saturn, men dem kunne<br />
store mån<strong>er</strong>, som Galilei opdagede, har Galileis kikk<strong>er</strong>t ikke fange. Hvad han i<br />
Jupit<strong>er</strong> adskillige andre – mindre – mån<strong>er</strong>. virkeligheden så, var Saturns ringe – et<br />
bælte af is og sten.<br />
Skiftende lysforhold<br />
afslør<strong>er</strong> Venus' position<br />
Planeten Venus har været kendt siden<br />
oldtiden. At skiftende belysning giv<strong>er</strong> den<br />
forskellige “fas<strong>er</strong>”, kan ikke ses med det<br />
blotte øje, men Galilei så fænomenet i sin<br />
kikk<strong>er</strong>t. Det skiftende lys måtte betyde, at<br />
Venus bevæg<strong>er</strong> sig rundt om Solen i en<br />
bane mellem Solen og Jorden. D<strong>er</strong>med<br />
viste han, at én planet drej<strong>er</strong> om Solen.<br />
Oldtidens astronom<strong>er</strong> havde beskrevet<br />
Månen som fuldstændig rund, glat og konturløs.<br />
Men gennem sin kikk<strong>er</strong>t så Galilei<br />
den helt and<strong>er</strong>ledes. Månen var “ru og<br />
ujævn og ligesom Jordens ov<strong>er</strong>flade<br />
dækket af enorme fremspring,<br />
dybe dale og kløft<strong>er</strong>”. Galileis<br />
studi<strong>er</strong> af Månens ov<strong>er</strong>flade<br />
rokkede d<strong>er</strong>for ved de antikke<br />
astronom<strong>er</strong>s – og d<strong>er</strong>med<br />
kirkens – v<strong>er</strong>densbillede.<br />
Mange af kirkens astronom<strong>er</strong><br />
accept<strong>er</strong>ede Galileis<br />
påstand, men nogle<br />
kolleg<strong>er</strong> afviste den med<br />
den begrundelse, at variation<strong>er</strong>ne<br />
i Månens ov<strong>er</strong>flade<br />
skyldes vari<strong>er</strong>ende<br />
grad<strong>er</strong> af “tæthed”.<br />
Den plettede sol<br />
<strong>er</strong> ikke p<strong>er</strong>fekt<br />
Galileis opdagelse af mørke plett<strong>er</strong> på<br />
Solen stred mod kirkens opfattelse af<br />
Solen som en ren, ophøjet og uforand<strong>er</strong>lig<br />
planet. Galilei indrømmede, at han ikke<br />
vidste, hvad plett<strong>er</strong>ne var, men at de “dannes<br />
og opløses på ov<strong>er</strong>fladen og <strong>er</strong> tæt på<br />
den”. Han troede, plett<strong>er</strong>ne var sky<strong>er</strong>, men<br />
i virkeligheden skyldes de magnetfelt<strong>er</strong>.<br />
Månens ov<strong>er</strong>flade <strong>er</strong> ikke glat<br />
Ud <strong>fra</strong> sine obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong> tegnede Galilei<br />
et kort ov<strong>er</strong> Månens arrede ov<strong>er</strong>flade.<br />
POLFOTO/ULLSTEIN BILD<br />
Det teleskop, Galilei selv byggede,<br />
var konstru<strong>er</strong>et af træ og læd<strong>er</strong> og<br />
forstørrede kun få gange. Alligevel<br />
gjorde han store opdagels<strong>er</strong>.<br />
ISTITUTO E MUSEO DI STORIA DELLA SCIENZA/GETTY/ALL OVER<br />
Historie 12 • 2009<br />
SOLPLETTER<br />
KRATER<br />
17<br />
POLFOTO/ULLSTEIN BILD
GETTY IMAGES<br />
STORE BEDRIFTER<br />
Galilei gjorde sin entré i det fine selskab<br />
med manér. På sin første tur til<br />
Rom som hofmatematik<strong>er</strong> diskut<strong>er</strong>ede<br />
han sine opdagels<strong>er</strong> med kirkens mest<br />
magtfulde mænd. Mange af dem havde<br />
anskaffet sig d<strong>er</strong>es egne kikk<strong>er</strong>t<strong>er</strong> og<br />
kunne begejstret bekræfte Galileis obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong>.<br />
Det prestigefyldte “Lynx-<br />
selskab” gjorde ham til medlem, og selv<br />
en audiens hos paven blev det til.<br />
Brændt på bål for at sige sandheden<br />
Den kirkelige accept var vigtig, for astronomi<br />
var i 1600-tallet en højst kontrov<strong>er</strong>siel<br />
videnskab. Set <strong>fra</strong> kirkens synspunkt<br />
var det agtværdigt at udforske Jorden<br />
og alt, hvad Gud d<strong>er</strong> havde skabt.<br />
Med himlen forholdt det sig helt and<strong>er</strong>- and<strong>er</strong>-<br />
ledes. Himlen var Guds, og han havde<br />
skabt den med menneskenes<br />
Jord i centrum og alle de an- andre<br />
planet<strong>er</strong> kredsende uden-<br />
om. At reformationen havde<br />
18<br />
Opfindsomme<br />
instrument<strong>er</strong><br />
Historie 12 • 2009<br />
“Jeg kan ikke tro, at den samme gud,<br />
som har begavet os med forstand,<br />
fornuft og intellekt, har ment, vi ikke<br />
skulle bruge disse egenskab<strong>er</strong>”.<br />
brev til storh<strong>er</strong>tuginden af Toscana, 1615<br />
skabt splid i kirken og revet mange katolikk<strong>er</strong><br />
væk <strong>fra</strong> den rette vej, gjorde blot<br />
Vatikanet endnu m<strong>er</strong>e opsat på at værne<br />
om den gamle opfattelse.<br />
100 år tidlig<strong>er</strong>e havde kirken lukket<br />
munden på astronomen Kop<strong>er</strong>nikus,<br />
d<strong>er</strong> påstod, at Jorden kredsede om Solen,<br />
og så sent som i år 1600 var den italienske<br />
tænk<strong>er</strong> Giordano Bruno blevet<br />
brændt levende for at sige det samme.<br />
At Galilei sendte føl<strong>er</strong>e ud og diskut<strong>er</strong>ede<br />
sine opdagels<strong>er</strong> med kirkens mænd i<br />
Rom, var ikke kun fagligt givende. Det<br />
kunne også redde hans liv og karri<strong>er</strong>e.<br />
Da han i 1612 blev udsat for kritik,<br />
drøftede han da også sine synspunkt<strong>er</strong> i<br />
Rom og forelagde samtidig Vatikanet en<br />
del af en ny bog, han var ved at skrive<br />
om Solen, Jorden og d<strong>er</strong>es plads i univ<strong>er</strong>set.<br />
Det, Galilei så i sin kikk<strong>er</strong>t, afveg<br />
nemlig <strong>fra</strong> kirkens lære.<br />
“De gennemfør<strong>er</strong> med en harmonisk<br />
akkord på 12 år en mægtig omdrejning<br />
om univ<strong>er</strong>sets midtpunkt, Solen”, skrev<br />
han fx om Jupit<strong>er</strong>s mån<strong>er</strong> og bekendte<br />
på den måde kulør.<br />
Geniets andre opfindels<strong>er</strong><br />
En præst havde all<strong>er</strong>ede stemplet Galilei<br />
som “udøv<strong>er</strong> af djævelske kunst<strong>er</strong>”<br />
og en “fjende af sand religion”, men i<br />
Rom var holdningen m<strong>er</strong>e afslappet, så<br />
længe Galilei ikke direkte agit<strong>er</strong>ede for<br />
det nye v<strong>er</strong>densbillede. Ov<strong>er</strong> for kardinalen<br />
Rob<strong>er</strong>to Bellarmino, d<strong>er</strong> også havde<br />
stud<strong>er</strong>et astronomi, lovede Galilei at<br />
holde lav pro<strong>fil</strong> og kun fremsætte sine<br />
tank<strong>er</strong> som én teori blandt fl<strong>er</strong>e – ikke<br />
som et faktum – og for at lukke munden<br />
på sine kritik<strong>er</strong>e fik han Bellarmino til at<br />
skrive en udtalelse. Udtalelsen fastsatte<br />
udtrykkeligt, at Galilei ikke var anklaget<br />
for noget som helst, men at han blot<br />
havde fået en venlig henstilling med besked<br />
på, at hans teori<strong>er</strong> var i modstrid<br />
mod de hellige skrift<strong>er</strong>. Med hvad han<br />
opfattede som en garanti mod fremtidige<br />
forfølgels<strong>er</strong>, vendte Galilei hjem.<br />
Vatikanet godkendte Galileis bog<br />
I de kommende år holdt Galilei sig til at<br />
diskut<strong>er</strong>e med venn<strong>er</strong>. I somm<strong>er</strong>en<br />
1623 kom en ny pave imidl<strong>er</strong>tid til, og<br />
det lovede godt for Galilei.<br />
Maffeo Barb<strong>er</strong>ini, nu pave Urban 8.,<br />
var en af Galileis videnskabsint<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>ede<br />
venn<strong>er</strong>, og de to havde ofte støttet<br />
hinandens synspunkt<strong>er</strong>. Pavens første<br />
melding<strong>er</strong> var løft<strong>er</strong> om støtte til kunst<br />
og videnskab, og da Galilei kom til Rom<br />
for at lykønske sin gamle ven, fik han<br />
kun gode ord med på vejen.<br />
“<strong>Denne</strong> store mand, hvis b<strong>er</strong>ømmelse<br />
strål<strong>er</strong> på himlene og bred<strong>er</strong> sig vidt<br />
og bredt ov<strong>er</strong> Jorden, omfatt<strong>er</strong> vi med<br />
fad<strong>er</strong>lig kærlighed”, skrev Urban 8.<br />
Galilei <strong>er</strong> mest kendt for sine astronomiske opdagels<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> ændrede v<strong>er</strong>densbilledet. Men geniet<br />
havde også tid til andre gøremål – bl.a. opfandt han en lang række praktiske instrument<strong>er</strong>.<br />
Den geometriske og<br />
militære pass<strong>er</strong> (1597-1599)<br />
Dette praktiske måleapparat bestod af to<br />
sammensatte lineal<strong>er</strong> og en bue med<br />
gradtal. Lineal<strong>er</strong>ne var ligeledes bemalet<br />
med tal og inddeling<strong>er</strong>, og pass<strong>er</strong>en virkede<br />
som en særdeles avanc<strong>er</strong>et tabel<br />
ell<strong>er</strong> en slags regnestok.<br />
Pass<strong>er</strong>en kunne blandt andet bruges<br />
til at udregne rent<strong>er</strong>s rente, vekselkurs<strong>er</strong>,<br />
ladning<strong>er</strong> til kanon<strong>er</strong> og skalamodell<strong>er</strong> af<br />
skibsskrog. I alt 32 forskellige “op<strong>er</strong>ation<strong>er</strong>”,<br />
som Galilei kaldte det, kunne pass<strong>er</strong>en<br />
udføre. Instrumentet blev opfundet i<br />
1597 og fik sin endelige udformning to<br />
år sen<strong>er</strong>e. Eft<strong>er</strong> i en p<strong>er</strong>iode selv at have<br />
produc<strong>er</strong>et pass<strong>er</strong>en ansatte Galilei en<br />
våbenmag<strong>er</strong> til jobbet, som flyttede ind<br />
hos ham. Med til pass<strong>er</strong>en fulgte en udførlig<br />
manual udfærdiget af Galilei selv.<br />
Den såkaldte geometriske og<br />
militære pass<strong>er</strong> var en slags tidlig<br />
lomm<strong>er</strong>egn<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> kunne udføre 32<br />
forskellige b<strong>er</strong>egningstyp<strong>er</strong>.
Opmuntret skrev Galilei vid<strong>er</strong>e på bogen<br />
“Dialog om de to vigtigste v<strong>er</strong>denssystem<strong>er</strong>”,<br />
hvor nærmest ethv<strong>er</strong>t spørgsmål<br />
inden for naturvidenskab blev vendt<br />
og drejet. Som et fortælleteknisk trick –<br />
og for at helgard<strong>er</strong>e sig ov<strong>er</strong> for kritik<strong>er</strong>e<br />
– blev bogen skrevet som et skuespil,<br />
hvor tre mænd argument<strong>er</strong><strong>er</strong> for de to<br />
teori<strong>er</strong> om solsystemet. På denne måde<br />
fik begge synspunkt<strong>er</strong> taletid, mente Galilei.<br />
For at være helt sikk<strong>er</strong> på ikke at afvige<br />
<strong>fra</strong> den rette lære tog han til Rom<br />
for at indhente den formelle tilladelse<br />
<strong>fra</strong> Vatikanet, som var nødvendig for, at<br />
en bog kunne gå i trykken.<br />
Tilladelsen kom i løbet af få ug<strong>er</strong>.<br />
Men så ramte pesten. Hærgende drog<br />
den gennem Italien. I et desp<strong>er</strong>at forsøg<br />
på at beskytte sig indførte Rom karantæn<strong>er</strong>egl<strong>er</strong>,<br />
og det besværliggjorde censuren<br />
af Galileis manuskript. I et kompromis<br />
med Vatikanet blev en del af bogen<br />
godkendt lokalt, mens de kontrov<strong>er</strong>sielle<br />
afsnit blev sendt til Rom.<br />
Da bogen omsid<strong>er</strong> udkom i februar<br />
1632, blev den prist i høje ton<strong>er</strong>. “Jeg<br />
har den til stadighed hos mig (...) og jeg<br />
læs<strong>er</strong> den højt for venn<strong>er</strong>”, skrev pave<br />
Urbans chefmatematik<strong>er</strong>.<br />
Selv havde paven ikke tid til at læse<br />
bogen, for hans embedstid var hurtigt<br />
endt i kaos. De religiøse stridighed<strong>er</strong>,<br />
d<strong>er</strong> fulgte i kølvandet på reformationen,<br />
havde udviklet sig til trediveårskrigen og<br />
et hav af afledte konflikt<strong>er</strong>. Urbans indblanding<br />
i krigen havde kostet Vatikanet<br />
dyrt, og fl<strong>er</strong>e kardinal<strong>er</strong> var i oprør ov<strong>er</strong>,<br />
hvad de så som en alt for blød linje<br />
T<strong>er</strong>momet<strong>er</strong> (OMKRING 1593)<br />
Siden det første århundrede før Kristus<br />
har naturvidenskaben vidst, at vand udvid<strong>er</strong><br />
sig ved varme. Galilei var en af de første,<br />
d<strong>er</strong> omkring 1593 udnyttede denne<br />
viden til at konstru<strong>er</strong>e et primitivt t<strong>er</strong>momet<strong>er</strong>.<br />
Instrumentet bestod af en kolbe<br />
forsynet med et rør, hvor vandet kunne<br />
stige op, eft<strong>er</strong>hånden som det blev varm<strong>er</strong>e.<br />
Siden forsynede han t<strong>er</strong>momet<strong>er</strong>et<br />
med en skala, så graden af varme kunne<br />
måles med tal. Daniel Gabriel Fahrenheit<br />
(1686-1736) og And<strong>er</strong>s Celsius (1701-<br />
1744) fastlagde siden skala<strong>er</strong>, som blev<br />
almindeligt accept<strong>er</strong>ede.<br />
Pumpe og<br />
ov<strong>er</strong>rislings apparat (1594)<br />
Venedigs arsenal, hvor de store skibe blev<br />
udrustet, var en stadig kilde til inspiration<br />
POLFOTO/CORBIS<br />
Galilei forsøgte sig frem<br />
Filosoffen Aristoteles havde obs<strong>er</strong>v<strong>er</strong>et,<br />
at lette ting som fx fj<strong>er</strong> faldt langsomm<strong>er</strong>e<br />
end sten og bly. Han konklud<strong>er</strong>ede<br />
d<strong>er</strong>for, at tunge genstande<br />
fald<strong>er</strong> hurtig<strong>er</strong>e end lette. Galilei var<br />
uenig og mente, at forskellen i hastighed<br />
alene skyldes luftmodstanden.<br />
Så han udtænkte et forsøg.<br />
Empiriske forsøg <strong>er</strong> i dag en selvfølgelig<br />
del af videnskaben, men Galilei<br />
var en af de første, d<strong>er</strong> benyttede<br />
denne fremgangsmåde.<br />
Ifølge legenden beviste Galilei sin<br />
påstand ved at smide to kugl<strong>er</strong> med<br />
forskellig vægt ud <strong>fra</strong> det skæve tårn<br />
i Pisa. Trods vægtforskellen ramte<br />
begge kugl<strong>er</strong> næsten samtidig.<br />
Aristoteles' opfattelse af, at lysets<br />
hastighed <strong>er</strong> uendelig stor, var Galilei<br />
hell<strong>er</strong> ikke enig i, så han udførte et<br />
nyt forsøg. To p<strong>er</strong>son<strong>er</strong> stod med<br />
hv<strong>er</strong> sin lygte i forskellige afstande<br />
<strong>fra</strong> hinanden. Når den ene slukkede<br />
sin lygte, skulle den anden gøre det<br />
samme. Galilei forudså, at jo læng<strong>er</strong>e<br />
de var <strong>fra</strong> hinanden, jo læng<strong>er</strong>e<br />
tid ville d<strong>er</strong> gå, før den den anden<br />
p<strong>er</strong>son reag<strong>er</strong>ede. Lysets hastighed<br />
<strong>er</strong> imidl<strong>er</strong>tid for høj til, at dette forsøg<br />
kunne afvise Aristoteles.<br />
Galilei ville ikke bare tænke<br />
sig til resultat<strong>er</strong>, men afprøvede<br />
sine teori<strong>er</strong> i praksis.<br />
for Galilei. H<strong>er</strong> fik han ideen til mange<br />
opfindels<strong>er</strong> – h<strong>er</strong>und<strong>er</strong> bl.a. en hestetrukken<br />
pumpe. Pumpen kunne også bruges<br />
til kunstvanding af mark<strong>er</strong>.<br />
Hv<strong>er</strong>ken tegning<strong>er</strong> ell<strong>er</strong> model af<br />
pumpen har ov<strong>er</strong>levet, men den <strong>er</strong> i hovedtræk<br />
beskrevet i det brev, d<strong>er</strong> i 1594<br />
tildelte Galilei patent på opfindelsen.<br />
Mikroskop (1624)<br />
Eft<strong>er</strong> Vatikanet havde formanet Galilei om<br />
at være forsigtig i sine skriv<strong>er</strong>i<strong>er</strong> om himmelrummet,<br />
vendte han blikket mod de<br />
nære ting. Ved at ombygge sit teleskop en<br />
smule fandt han ud af, at det kunne bruges<br />
til at forstørre ting betragteligt. “Jeg<br />
har med stor fornøjelse iagttaget mangfoldige<br />
små dyr”, skrev han. Han opfandt<br />
ikke mikroskopet, men var en af de første<br />
til at bruge det videnskabeligt.<br />
Pendulur (OMKRING 1640)<br />
Ifølge Vincenzio Viviani – Galileis assistent<br />
og første biograf – opfandt Galilei et primitivt<br />
pendulur. Ure var på<br />
Galileis tid meget upålidelige,<br />
og ifølge Viviani fik Galilei<br />
ideen til uret, da han en dag<br />
så lysekron<strong>er</strong>ne svinge frem<br />
og tilbage i katedralen i Pisa.<br />
Han opdagede, at den tid, lamp<strong>er</strong>ne<br />
svingede, var uafhængig<br />
af, hvor stort udsvinget<br />
var, og det gav ham den<br />
idé, at pendulets regelmæssige<br />
bevægelse måtte<br />
kunne måle tiden.<br />
Ved at iagttage lysekron<strong>er</strong><br />
fik Galilei ideen til<br />
et simpelt pendulur.<br />
POLFOTO/ULLSTEIN BILD
STORE BEDRIFTER<br />
ov<strong>er</strong> for de tyske protestant<strong>er</strong>. Galileis<br />
fjend<strong>er</strong> var kun alt for villige til at hviske<br />
paven foruroligende ting i øret: Bogen<br />
var en hån og fornærmelse mod kirken,<br />
sagde de, og d<strong>er</strong> var noget om snakken.<br />
Bogen var ikke en videnskabelig rapport<br />
i mod<strong>er</strong>ne forstand, men udforment<br />
som en samtale mellem tre mænd.<br />
Og i stedet for at fremstille synspunkt<strong>er</strong>ne<br />
ligeværdigt lagde Galilei forsvaret for<br />
Solen som midtpunkt i munden på to<br />
højlærde mænd, mens kirkens standpunkt<br />
om Jorden som midtpunkt kluntet<br />
blev fremført af en mand ved navn<br />
Simplicio. Paven blev rasende.<br />
Galilei fik ordre om fremmøde for inkvisitionen<br />
– den katolske kirkes frygtede<br />
domstol. Rystet skrev den 68-årige<br />
Galilei sit testamente, før han endnu en<br />
gang begav sig mod Rom.<br />
Protokol fordrejede samtale<br />
Den 12. april 1633 gik Galilei gennem<br />
døren til Inkvisitionspaladset. Det eft<strong>er</strong>følgende<br />
forhør drejede ind på Galileis<br />
samtale med kardinalen Bellarmino.<br />
“Hvilken beslutning blev truffet?”<br />
spurgte storinkvisitøren stift. Galilei<br />
20 Historie 12 • 2009<br />
gengav samtalen, som han huskede den,<br />
og resultatet: At han kun måtte tale om<br />
det solcentr<strong>er</strong>ede univ<strong>er</strong>s som en hypotese.<br />
Han medbragte også brevet <strong>fra</strong> Bellarmino.<br />
Storinkvisitøren viste ham så<br />
protokoll<strong>er</strong>ne <strong>fra</strong> mødet, og de var formul<strong>er</strong>et<br />
i skarp<strong>er</strong>e vending<strong>er</strong>.<br />
“Ej hell<strong>er</strong> måtte han <strong>fra</strong> da af på nogen<br />
måde fremme, lære ell<strong>er</strong> forsvare<br />
den i ord ell<strong>er</strong> skrift”, lød den ildevarslende<br />
gengivelse af Bellarminos ord nu.<br />
Nu forstod Galilei, at hans samtale<br />
med kardinal Bellarmino i det officielle<br />
ref<strong>er</strong>at var kommet til at lyde langt<br />
skrapp<strong>er</strong>e end den venlige henstilling,<br />
han mente, han havde fået.<br />
Udlægningen bragte Galilei i en klemme.<br />
Det så unægtelig ud, som om han<br />
havde prøvet at føre paven bag lyset ved<br />
at få ham til at godkende bogen.<br />
Desuden kunne enhv<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> læste<br />
“Dialog”, se, hvor Galileis sympati lå.<br />
Inkvisitionens egne teolog<strong>er</strong> fastslog, at<br />
“det <strong>er</strong> hævet ov<strong>er</strong> enhv<strong>er</strong> tvivl, at Galilei<br />
skriftligt fremsætt<strong>er</strong> læren om Jordens<br />
bevægelse”. Og at Galilei skrev på<br />
italiensk og ikke på latin, gjorde blot sagen<br />
endnu værre.<br />
“Når det gæld<strong>er</strong> videnskab, <strong>er</strong> tusind<strong>er</strong>s<br />
mening mindre værd end en<br />
enkelt mands ydmyge ræsonnement”.<br />
brev til videnskabsmanden Marc Wels<strong>er</strong>, 1612<br />
I 1633 blev Galilei<br />
stillet for den<br />
frygtede inkvisition,<br />
d<strong>er</strong> tvang ham<br />
til at afsværge<br />
sine opdagels<strong>er</strong>.<br />
POLFOTO/ULLSTEIN BILD<br />
“Han skriv<strong>er</strong> på italiensk – bestemt<br />
ikke for at række hånden frem til udlændinge<br />
ell<strong>er</strong> lærde mænd, men snar<strong>er</strong>e<br />
for at lokke almindelige mennesk<strong>er</strong><br />
til at tro på denne lære”, lød en harmdirrende<br />
kommentar.<br />
Paven truede med tortur<br />
Heldigvis for Galilei havde han stadig<br />
venn<strong>er</strong> i Vatikanet. Mange af de lærde<br />
nærede dyb respekt for Galilei og var lede<br />
og kede ved sagen. Desuden kunne<br />
affæren udvikle sig pinligt, for kirken<br />
havde jo selv udtrykkeligt givet tilladelse<br />
til trykningen af bogen.<br />
I et forsøg på at forhindre begge part<strong>er</strong><br />
i at tabe ansigt ville inkvisitøren “tale<br />
fornuft med Galilei”. Samtalen førte<br />
til, at en træt, furet og gigtplaget Galilei<br />
angrede sine synd<strong>er</strong>.<br />
“Da jeg ikke havde set bogen så længe,<br />
fremstod den for mig som et nyt dokument<br />
skrevet af en anden forfatt<strong>er</strong>.<br />
Min fejl har således været – og det indrømm<strong>er</strong><br />
jeg – forfængelig ambition, ren<br />
uvidenhed og vankundighed”, <strong>er</strong>klærede<br />
han spagfærdigt.<br />
Inkvisitionen forbarmede sig ov<strong>er</strong><br />
ham, men d<strong>er</strong>med var sagen ikke slut.<br />
Paven havde stadig det sidste ord, og Urban<br />
havde ikke politisk råd til at vise<br />
mildhed. Desuden følte han sig ført bag<br />
lyset af sin gamle ven. Urban blev m<strong>er</strong>e<br />
og m<strong>er</strong>e rasende på Galilei og truede<br />
med at und<strong>er</strong>kaste ham tortur. Så galt<br />
gik det ikke, men paven sørgede for, at<br />
Galileis karri<strong>er</strong>e som astronom endegyldigt<br />
var forbi. I juni 1633 blev han ført<br />
til klost<strong>er</strong>et ved kirken Maria Sopra Mi-
n<strong>er</strong>va i Rom. H<strong>er</strong> modtog han sin dom<br />
som “alvorligt mistænkt for kætt<strong>er</strong>i”.<br />
Klædt i bodsdragt måtte han sværge, at<br />
han forstod, at han var dømt for at have<br />
“ment og troet, at Solen <strong>er</strong> v<strong>er</strong>dens centrum<br />
og ubevægelig, og at Jorden ikke<br />
<strong>er</strong> v<strong>er</strong>dens centrum og bevæg<strong>er</strong> sig”.<br />
Helligt lovede han, at han “af et ærligt<br />
og uforstilt hj<strong>er</strong>te, forband<strong>er</strong> og afskyr<br />
de omtalte fejl og kætt<strong>er</strong>i<strong>er</strong>. Og jeg sværg<strong>er</strong><br />
på, at jeg i fremtiden aldrig m<strong>er</strong>e vil<br />
sige ell<strong>er</strong> forfægte den slags ting”.<br />
Ifølge legenden afsluttede Galilei sin<br />
edsaflæggelse med at hviske ordene<br />
“Eppur si muove” – men den bevæg<strong>er</strong><br />
sig alligevel. Historien <strong>er</strong> næppe sand,<br />
for med det ville han have bragt sig i fare<br />
for at blive smidt på kætt<strong>er</strong>bålet.<br />
Alv<strong>er</strong>dens lærde opsøgte Galilei<br />
<strong>Videnskab</strong>smanden var nu henvist til at<br />
tilbringe resten af sit liv i husarrest i Firenze.<br />
Hans dage som astronom var forbi,<br />
men i sit hjem kastede Galilei sig<br />
ov<strong>er</strong> arbejdet med andre dele af videnskaben.<br />
Selv om han formelt havde forbud<br />
mod at omgås andre videnskabsfolk,<br />
valfartede prominente gæst<strong>er</strong> til<br />
Galileis hus. I sine sidste år var han svagelig<br />
og til sidst helt blind.<br />
“Dette univ<strong>er</strong>s, som jeg med mine<br />
obs<strong>er</strong>vation<strong>er</strong> og demonstration<strong>er</strong> har<br />
forstørret tusindfold, <strong>er</strong> nu formindsket<br />
og reduc<strong>er</strong>et og skrumpet til min krops<br />
usle fængsel”, skrev han i 1638.<br />
Fire år sen<strong>er</strong>e sov den store videnskabsmand<br />
ind omgivet af to assistent<strong>er</strong><br />
og sønnen Vincenzio. Han blev 78 år.<br />
Lucas Holste, bibliotekar i Vatikanet,<br />
skrev et mindeord, d<strong>er</strong> nu har en nærmest<br />
profetisk klang:<br />
“I dag kom nyheden om tabet af Galilei,<br />
d<strong>er</strong> b<strong>er</strong>ør<strong>er</strong> ikke blot Firenze, men<br />
hele v<strong>er</strong>den. Nu, hvor misundelsen hold<strong>er</strong><br />
op, vil dette intellekts ov<strong>er</strong>legenhed<br />
blive kendt og tjene al eft<strong>er</strong>tid for dem,<br />
d<strong>er</strong> søg<strong>er</strong> sandheden”.<br />
LÆ S M E R E<br />
● Dava Sobel: Galileos datt<strong>er</strong>. En historisk biografi om videnskab,<br />
tro og kærlighed, Borgen, 1999 ● Patricia Laub<strong>er</strong>: Galilei.<br />
Fysikkens Forny<strong>er</strong>, H<strong>er</strong>nov, 1966 ● Andrea Frova og Mariapi<strong>er</strong>a<br />
Marenzana: Thus Spoke Galileo: The Great Scientist's Ideas<br />
and Their Relevance to the Present Day, Oxford Univ<strong>er</strong>sity<br />
Press, 2006<br />
● http://galileo.rice.edu<br />
SE M E R E<br />
På Apollo 15-missionen afprøvede<br />
astronauten David Scott<br />
Galileis faldlov på Månen. Scott<br />
lod en fj<strong>er</strong> og en hamm<strong>er</strong> falde<br />
samtidig. Se, hvad d<strong>er</strong> skete, på:<br />
● www.youtube.com/<br />
watch?v=4mTsrRZEMwA&<br />
feature=related<br />
Geniet tog også fejl<br />
Blandt Galileis mange epokegørende opdagels<strong>er</strong> var også<br />
enkelte vildskud. Komet<strong>er</strong> og tidevand fik han ikke styr på.<br />
Hele tre komet<strong>er</strong> gled i eft<strong>er</strong>året<br />
1618 hen ov<strong>er</strong> himlen, uden at<br />
Galilei så meget som nærmede sig<br />
sit teleskop i den anledning. Ganske<br />
vist lå han syg i sin seng, men alligevel<br />
var hans manglende int<strong>er</strong>esse<br />
bemærkelsesværdig – ikke mindst i<br />
betragtning af, at komet<strong>er</strong>ne var de<br />
første, d<strong>er</strong> viste sig, siden teleskopet<br />
blev opfundet i 1609. Sagen var, at<br />
Galilei ikke int<strong>er</strong>ess<strong>er</strong>ede sig synd<strong>er</strong>ligt<br />
for komet<strong>er</strong>.<br />
På trods af at den danske astronom<br />
Tycho Brahe nogle år tidlig<strong>er</strong>e<br />
havde stud<strong>er</strong>et en komet med det<br />
blotte øje og fastslået, at den var<br />
læng<strong>er</strong>e væk end Månen, mente Galilei,<br />
at komet<strong>er</strong> var simple lysfænomen<strong>er</strong><br />
inden for Jordens atmosfære.<br />
Komet<strong>er</strong> var ikke himmellegem<strong>er</strong>, og<br />
at forsøge at måle afstanden til sådan<br />
én ville være en lige så håbløs<br />
opgave som at sætte sig for at fange<br />
en regnbue, mente Galilei.<br />
Paven <strong>er</strong> stadig uenig<br />
I novemb<strong>er</strong> 1992 an<strong>er</strong>kendte Vatikanet Galilei som<br />
en “strålende fysik<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> praktisk taget opfandt den<br />
eksp<strong>er</strong>imentelle metode”, og fastslog, at Galileis<br />
v<strong>er</strong>densopfattelse ikke var i modstrid med kirkens<br />
lære. Rehabilit<strong>er</strong>ingen fortsatte i 2000, da paven<br />
medtog hans sag i en tale, hvor han undskyldte<br />
kirkens fejltagels<strong>er</strong> gennem tiden. Men helt<br />
afklaret afklaret <strong>er</strong> <strong>er</strong> kirken kirken ikke. Den Den nuvænuværende pave, Benedikt 16., har<br />
kaldt fortidens dom “fornuftig<br />
og retfærdig”, og i januar 2009<br />
blev opførelsen af en statue af<br />
Galilei på Vatikanets grund<br />
udskudt på ubestemt tid.<br />
377 år eft<strong>er</strong> Galileis bog udkom, <strong>er</strong><br />
den katolske kirke stadig skeptisk.<br />
De værste<br />
vildskud<br />
Galilei så ingen<br />
grund til at stud<strong>er</strong>e<br />
komet<strong>er</strong>.<br />
Han mente, de<br />
blot var en slags<br />
lysfænomen<strong>er</strong>.<br />
I virkeligheden <strong>er</strong> komet<strong>er</strong> rest<strong>er</strong><br />
<strong>fra</strong> solsystemets dannelse for 4,6<br />
millliard<strong>er</strong> år siden. De <strong>er</strong> en slags<br />
dybfrosne tidskapl<strong>er</strong> og indehold<strong>er</strong><br />
det “ur-stof”, planet<strong>er</strong>ne dengang<br />
blev dannet af.<br />
Hell<strong>er</strong> ikke årsagen til tidevand fik<br />
Galilei rigtig fat i. Nær 1500-tallets<br />
slutning var han passag<strong>er</strong> i en af de<br />
mange pramme, som bragte drikkevand<br />
ind til Venedig. Vandet, d<strong>er</strong><br />
skvulpede ved hv<strong>er</strong> bevægelse, fangede<br />
hans opmærksomhed, og det<br />
faldt videnskabsmanden ind, at fænomen<strong>er</strong>ne<br />
flod og ebbe måtte være<br />
et resultat af Jordens rotation.<br />
I værket “Afhandling om tidevandet”<br />
udviklede Galilei dette synspunkt<br />
yd<strong>er</strong>lig<strong>er</strong>e, men teorien viste<br />
sig at være fork<strong>er</strong>t. Tidevandet skyldes<br />
Månens tiltrækningskraft. Isaac<br />
Newton, d<strong>er</strong> blev født i Galileis dødsår,<br />
1642, beskrev massetiltrækning i<br />
1687 i sin lov om tyngdekraften.<br />
POLFOTO/CORBIS POLFOTO/CORBIS