George Adamski er nok dén mand på denne klode, som har berettet ...
George Adamski er nok dén mand på denne klode, som har berettet ...
George Adamski er nok dén mand på denne klode, som har berettet ...
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>George</strong> <strong>Adamski</strong> <strong>er</strong> <strong>nok</strong> <strong>dén</strong> <strong>mand</strong> <strong>på</strong><br />
<strong>denne</strong> <strong>klode</strong>, <strong>som</strong> <strong>har</strong> b<strong>er</strong>ettet flest<br />
skrøn<strong>er</strong> om UFOér og rummænd o.s.v<br />
Men <strong>er</strong> d<strong>er</strong> alligevel et gran af sandhed i hans<br />
utrolige b<strong>er</strong>etning<strong>er</strong>?<br />
Prøv at læse <strong>denne</strong> <strong>Adamski</strong>-b<strong>er</strong>etning:<br />
Et besøg <strong>på</strong> Saturn<br />
Af <strong>George</strong> <strong>Adamski</strong>, 1962<br />
<strong>George</strong> <strong>Adamski</strong> blev taget med til Saturn, hvor han skulle<br />
deltage i en konf<strong>er</strong>ence om vort solsystem sammen med<br />
andre deltag<strong>er</strong>e fra alle planet<strong>er</strong>ne h<strong>er</strong> i solsystemet.<br />
H<strong>er</strong> fortæll<strong>er</strong> han om selve rejsen.
Den 26. tog jeg af sted i et rumskib. Dette skib var landet den 24. marts <strong>på</strong> en af vore luftbas<strong>er</strong>,<br />
hvor en højtstående embeds<strong>mand</strong> fra USA’s reg<strong>er</strong>ing havde en konf<strong>er</strong>ence med besætningen.<br />
Eft<strong>er</strong> konf<strong>er</strong>encen var fartøjet rede til at vende tilbage til dets hjemplanet. Turen tog 9 tim<strong>er</strong> med<br />
en hastighed af m<strong>er</strong>e end 38 mill. km i timen.<br />
Ni tim<strong>er</strong> eft<strong>er</strong> afrejsen fra <strong>denne</strong> jord landede skibet <strong>på</strong> Saturn. Jeg ved, at dette lyd<strong>er</strong> utroligt <strong>på</strong><br />
grund af den enorme afstand, men jeg vil imidl<strong>er</strong>tid prøve at forklare, hvordan det kunne ske.<br />
D<strong>er</strong> <strong>er</strong> ingen græns<strong>er</strong> for den bevidste tankes fart. Dette skib, <strong>som</strong> bragte os til Saturn, var bygget<br />
eft<strong>er</strong> de samme principp<strong>er</strong> for bevidst lov. Så snart det var ude af jordens atmosfære, begyndte<br />
skibet at arbejde eft<strong>er</strong> de samme aktions-principp<strong>er</strong> <strong>som</strong> vor egen bevidste tanke. Skibet antog en<br />
bevidstheds-tilstand, lad os sige det sådan, hvor alle molekyl<strong>er</strong> og atom<strong>er</strong>, d<strong>er</strong> udgjorde skibets<br />
mat<strong>er</strong>iale, blev bevidste væsen<strong>er</strong> grupp<strong>er</strong>et sammen til ét tjenende formål, nemlig det at bringe de<br />
menneskelige væsen<strong>er</strong> til d<strong>er</strong>es mål. Tid, sådan <strong>som</strong> vi kend<strong>er</strong> den, var ikke medregnet, for vi<br />
kunne lige så let have været d<strong>er</strong> <strong>på</strong> fem sekund<strong>er</strong>. Den ekstra tid blev brugt til at gøre os bekendt<br />
med <strong>denne</strong> specielle lov og forb<strong>er</strong>ede os til den oplevelse, vi ville få.<br />
Molokyl<strong>er</strong> og atom<strong>er</strong><br />
Så vidt jeg kan forklare det, virk<strong>er</strong> <strong>denne</strong> lov noget lignende det d<strong>er</strong> sk<strong>er</strong>, når en kunstn<strong>er</strong> mal<strong>er</strong> et<br />
motiv og lægg<strong>er</strong> sig selv i det i en sådan grad, at man, når man s<strong>er</strong> billedet, får en følelse af, at<br />
billedet <strong>er</strong> en levende ting, selv om man <strong>er</strong> sig maling og lærred bevidst. Dette skib, <strong>som</strong> jeg var<br />
om bord i, var konstru<strong>er</strong>et und<strong>er</strong> en sådan lov og var et levende væsen sammensat af de<br />
milliard<strong>er</strong> af væsen<strong>er</strong>, <strong>som</strong> alle molekyl<strong>er</strong> og atom<strong>er</strong> udgjorde.<br />
Denne oplevelse gav mig forklaring <strong>på</strong> en ting, nemlig hvad d<strong>er</strong> menes med udtrykket "båret <strong>på</strong><br />
engleving<strong>er</strong>". Selv om skibet var solidt og konstru<strong>er</strong>et af metal <strong>som</strong> ethv<strong>er</strong>t andet skib, ville det<br />
dog, hvis det havde mødt en meteorit, have frastødt den.<br />
Mens vi inde i skibet forblev så normale, <strong>som</strong> du <strong>er</strong>, mens du læs<strong>er</strong> dette, oplevede vore fysiske<br />
legem<strong>er</strong> en fornemmelse af lethed og en ubeskrivelig følelse — af evigt velvære. D<strong>er</strong> var ingen<br />
fornemmelse af afstand fra jorden ell<strong>er</strong> af noget mærkeligt, og mit sind gav mig en fornemmelse af<br />
at blive taget vare <strong>på</strong> af blide hænd<strong>er</strong>. Dog var jeg mig fuldt bevidst, at d<strong>er</strong> skete en ændring i mit<br />
legeme, og fik sen<strong>er</strong>e at vide, at mit legemes molekyl<strong>er</strong> var årsag til følelsen af enhed. Jeg fik<br />
også at vide, at havde jeg været udenfor og set <strong>på</strong> skibet, mens det bevægede sig gennem det<br />
endeløse rum, ville mit sind sandsynligvis have tænkt, at det blot var en strålende stj<strong>er</strong>ne, så<br />
lysende var det.<br />
Dette var et kosmisk skib, <strong>som</strong> anvend<strong>er</strong> den kosmiske lov og en<strong>er</strong>gi, <strong>som</strong> bevæg<strong>er</strong> og<br />
oprethold<strong>er</strong> alle form<strong>er</strong> gennem hele kosmos. Skibets faktiske fart kunne ikke måles i tal, og den<br />
type bruges hovedsagelig mellem system<strong>er</strong>, hvor d<strong>er</strong> <strong>er</strong> tale om store afstande, og bliv<strong>er</strong> sjældent<br />
brugt mellem et systems planet<strong>er</strong>, med mindre d<strong>er</strong> foreligg<strong>er</strong> en nødsituation. Enhv<strong>er</strong> detalje var<br />
fuldendt, og fornemmelsen, <strong>som</strong> man følte, var ubeskrivelig.<br />
Selv pilot<strong>er</strong>ne var ikke almindelige, for mens d<strong>er</strong> var alle slags instrument<strong>er</strong> i skibene, var disse<br />
und<strong>er</strong>kastet pilot<strong>er</strong>nes bevidsthed. Da vi landede <strong>på</strong> Saturn og så <strong>på</strong> skibet, glødede det med et<br />
skær af meget sarte, levende farv<strong>er</strong>, og da vi så <strong>på</strong> hinanden, var hv<strong>er</strong> enkelt af os <strong>på</strong> samme<br />
måde omgivet af en glød. Vi var opladet med den samme kraft <strong>som</strong> skibet, men eft<strong>er</strong> en times tid<br />
formindskedes gløden.
Den store konf<strong>er</strong>ence<br />
Hovedkonf<strong>er</strong>encen fandt sted den 29. og 30., selv om jeg, da jeg ankom den 27., mødte de fleste<br />
af dem, d<strong>er</strong> skulle deltage. D<strong>er</strong> var ingen mød<strong>er</strong> fastsat til den 28., og gæst<strong>er</strong>ne blev vist byen og<br />
det omliggende land, <strong>som</strong> var skønt udov<strong>er</strong> enhv<strong>er</strong> beskrivelse. De storslåede bygning<strong>er</strong> og veje<br />
<strong>er</strong> m<strong>er</strong>e, end man kan fatte. Når jeg sig<strong>er</strong> veje, men<strong>er</strong> jeg ikke den slags, <strong>som</strong> vi kend<strong>er</strong> i vor<br />
v<strong>er</strong>den, for de bestod af blomst<strong>er</strong>, kilomet<strong>er</strong> eft<strong>er</strong> kilomet<strong>er</strong> af blomst<strong>er</strong> i alle farv<strong>er</strong> i stedet for<br />
beton og asfalt, <strong>som</strong> vi kend<strong>er</strong> det.<br />
Da d<strong>er</strong>es køretøj<strong>er</strong> ikke <strong>er</strong> <strong>på</strong> hjul, behøv<strong>er</strong> de ikke den art veje, vi <strong>har</strong>, men de <strong>har</strong> dog brug for<br />
trafikår<strong>er</strong>. Disse <strong>er</strong> brede blomst<strong>er</strong>bede, hvorov<strong>er</strong> de elektromagnetiske 'bil<strong>er</strong>' flyv<strong>er</strong> uden at<br />
forstyrre plant<strong>er</strong>ne.<br />
Vi bevægede os ad fl<strong>er</strong>e af disse veje, og <strong>som</strong> jeg sagde før, <strong>er</strong> alt så smukt, at det <strong>er</strong><br />
ubeskriveligt i jordisk forstand. Jeg ville ønske, at man kunne tage et billede af mit sind, når jeg<br />
forestill<strong>er</strong> mig disse ting, <strong>som</strong> jeg så dem.<br />
Jeg havde i øvrigt et kam<strong>er</strong>a med mig og tog billed<strong>er</strong>, men da jeg fremkaldte filmen h<strong>er</strong>,<br />
fandt jeg negativ<strong>er</strong>ne ødelagte og tomme. Selv kam<strong>er</strong>aet virk<strong>er</strong> ikke m<strong>er</strong>e, <strong>som</strong> det plej<strong>er</strong>.<br />
Hvad d<strong>er</strong> <strong>er</strong> sket, ved jeg ikke; muligvis ødelagde skibets kraftfelt filmen.<br />
Jeg kan sige, at d<strong>er</strong>es arkitektur ov<strong>er</strong>går alt hvad vi kan forestille os. Fra det fj<strong>er</strong>ne forekom byen<br />
at være hvid, og dog var bygning<strong>er</strong>ne og det hele gennemsigtige og spillede i alle farv<strong>er</strong> når man<br />
gik ell<strong>er</strong> kørte gennem den.<br />
Det var en oplevelse, d<strong>er</strong> helt tog vejret fra én, fordi bygning<strong>er</strong>nes geometriske struktur <strong>er</strong> så<br />
smuk. Det kunne betragtes <strong>som</strong> himlen selv, således <strong>som</strong> vi lær<strong>er</strong> om den. Menneskene lev<strong>er</strong><br />
<strong>som</strong> én stor familie; de lev<strong>er</strong> endog bedre sammen, end søstre og brødre gør det <strong>på</strong> vor jord. De<br />
vis<strong>er</strong> større respekt for hinanden, end vi jordbo<strong>er</strong>e gør for Gud. Man kunne føle <strong>denne</strong> p<strong>er</strong>fekte<br />
<strong>har</strong>moni, for lige<strong>som</strong> mange nod<strong>er</strong> skab<strong>er</strong> en smuk melodi inden for den lovprisende musik, vi<br />
kend<strong>er</strong> h<strong>er</strong> <strong>på</strong> jorden, således var det med de mange sind, d<strong>er</strong> vari<strong>er</strong>ede fra det laveste til det<br />
højeste i forhold til den kosmiske lov. Man kunne ikke hv<strong>er</strong>ken i d<strong>er</strong>es tank<strong>er</strong> ell<strong>er</strong> handling<strong>er</strong><br />
opfange det mindste tegn <strong>på</strong> mistænk<strong>som</strong>hed ell<strong>er</strong> rnistro til hinanden.<br />
Selvfølgelig repræsent<strong>er</strong><strong>er</strong> - <strong>som</strong> vi ved - planeten Saturn balancen, den fuldkomne ligevægt, og<br />
ingen kan betvivle det, når de først <strong>er</strong> med i den. Og dog fortalte man, at d<strong>er</strong> <strong>er</strong> større skønhed og<br />
større <strong>har</strong>moni<strong>er</strong> blandt de levende ting i Den Kosmiske Plan.<br />
Den 27. marts eft<strong>er</strong> jordisk tidsregning havde vi det første møde; det varede tre tim<strong>er</strong>.<br />
Repræsentant<strong>er</strong> for hv<strong>er</strong> planet. 12 i alt, blev præsent<strong>er</strong>et og givet d<strong>er</strong>es respektive symbol<strong>er</strong>,<br />
repræsent<strong>er</strong>ende d<strong>er</strong>es planet. Mødet blev holdt i en bygning, d<strong>er</strong> bruges <strong>som</strong> samlingssted for<br />
by<strong>er</strong>nes mindre konf<strong>er</strong>enc<strong>er</strong> og andre aktivitet<strong>er</strong> så<strong>som</strong> teat<strong>er</strong>forestilling<strong>er</strong> etc. Den 28. var afsat til<br />
hvile og sight-seeing.<br />
Hovedkonf<strong>er</strong>encen afholdtes den 29. i en bygning af meget smuk konstruktion og udstyret med<br />
trykknapkontrol. Eft<strong>er</strong> konf<strong>er</strong>encen fik vi forevist, hvordan den virkede. Gulvet blev ryddet, og da<br />
man trykkede <strong>på</strong> nogle knapp<strong>er</strong>, kom udstyret til konf<strong>er</strong>encen til syne i den rigtige rækkefølge fra<br />
et sted und<strong>er</strong> gulvet. Væggene kunne også tilpasses, så de passede til formålet.
Til konf<strong>er</strong>encen var de af en sart purpurfarve med gylden udsmykning og meget høje pill<strong>er</strong>.<br />
Bordet, hvorom vi sad, var langt med seks deleg<strong>er</strong>ede <strong>på</strong> hv<strong>er</strong> side og hoved<strong>mand</strong>en, den 13. for<br />
bordenden. I hele bordets længde var d<strong>er</strong> midt <strong>på</strong> en fordyhning, hvorfra 12 små springvand<br />
udsprang, ét foran hv<strong>er</strong> af de deleg<strong>er</strong>ede. Hv<strong>er</strong>t af springvandene havde sin egen farve og duft, og<br />
alle blandedes til et og frembragte en behagelig atmosfære i hele bygningen. D<strong>er</strong> syntes at udgå<br />
musik fra fontæn<strong>er</strong>ne, loftet, væggene og murene <strong>på</strong> en måde, <strong>som</strong> det aldrig <strong>er</strong> hørt <strong>på</strong> jorden.<br />
Det var en blanding af al aktion i Kosmos og kunne lignes ved brisen, d<strong>er</strong> blæs<strong>er</strong> gennem<br />
træ<strong>er</strong>ne, ell<strong>er</strong> vandets bølgen. Enhv<strong>er</strong> lyd, d<strong>er</strong> kendes af mennesket <strong>på</strong> jorden, og mange fl<strong>er</strong>e,<br />
<strong>som</strong> ikke <strong>er</strong> kendt h<strong>er</strong>, var blandet til en p<strong>er</strong>fekt <strong>har</strong>moni, og hvad melodien end udtrykte, så ville<br />
det være ov<strong>er</strong> jordisk forståelse. Det var, så vidt jeg forstod et udstyk for skabelsen til dens<br />
skab<strong>er</strong>.<br />
Alle fik en kappe udlev<strong>er</strong>et til at bære ved konf<strong>er</strong>encebordet. Den, jeg fik ov<strong>er</strong>draget, var blå <strong>på</strong> en<br />
måde, så jeg faktisk ikke kan beskrive farven, med en rose brod<strong>er</strong>et <strong>på</strong> højre ærme. Rosen var<br />
forskellig fra alle, jeg <strong>har</strong> set <strong>på</strong> jorden. Rosens tørne symbolis<strong>er</strong>ede livet <strong>på</strong> jorden, hvilket<br />
mindede mig om Jesu ord: Min vej <strong>er</strong> fuld af tørne.<br />
D<strong>er</strong> var 12 andre borde. Ved hv<strong>er</strong>t af disse borde sad 12 store Sjæle (én ved hv<strong>er</strong>t bord) og med<br />
dem sad h<strong>er</strong>sk<strong>er</strong>ne ov<strong>er</strong> hv<strong>er</strong> planet. Disse store sjæle <strong>har</strong> engang været kendt <strong>som</strong> messias'<strong>er</strong><br />
<strong>på</strong> jorden.<br />
Hvem var Den Store Djævel?<br />
H<strong>er</strong> vil du måske spørge: Hvem var Den Store Sjæl ved vort bord? Han var repræsentant for de<br />
andre 12, alles bevidste bevidsthed, legemliggjort i én. På jorden ville vi klassific<strong>er</strong>e dette <strong>som</strong><br />
Skab<strong>er</strong>ens bevidsthed, <strong>som</strong> vi kald<strong>er</strong> Kristus. Dette betyd<strong>er</strong> ikke Jesus, for Jesus var en<br />
p<strong>er</strong>sonlighed, og Kristus <strong>er</strong> bevidst bevidsthed ell<strong>er</strong> kosmisk bevidsthed. Jesus — <strong>som</strong> p<strong>er</strong>son —<br />
skolede sig selv til at lade <strong>denne</strong> bevidsthed udtrykke sig gennem hans form, og d<strong>er</strong>for var han i<br />
stand til at sige: "Jeg <strong>har</strong> i jordisk skikkelse formået at blande mig med min Skab<strong>er</strong>, så jeg nu kan<br />
sige, at Fad<strong>er</strong>en og jeg <strong>er</strong> ét."<br />
Alle de tilstedeværende messias'<strong>er</strong> havde været <strong>på</strong> jorden engang og kom hv<strong>er</strong> især med ét<br />
formål - at vise den sande levevis. Jorden var ikke den eneste planet, de havde besøgt, for jeg fik<br />
at vide, at den samme hjælp var blevet ydet Mars.<br />
Mødets for<strong>mand</strong> bar en kappe, i hvilken lyset frembragte et vekslende farvespil, symholis<strong>er</strong>ende<br />
kosmiske principp<strong>er</strong>.<br />
I de 18 tim<strong>er</strong>, mødet varede (jordtid), forekom det mig, at jeg ikke læng<strong>er</strong>e selv havde noget<br />
sind, ej hell<strong>er</strong> følte jeg mig <strong>som</strong> en p<strong>er</strong>son, men nærmest <strong>som</strong> en vigtig del, d<strong>er</strong> passede<br />
ind i et fuldkomment væsen, <strong>som</strong> udtrykk<strong>er</strong> sig selv i den højeste grad af sin viden med en<br />
Kosmisk følelse.