You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Jagt</strong> <strong>og</strong> <strong>husdyr</strong>brug i sen jernalder<br />
<strong>og</strong> vikingetid på stormandssædet<br />
ved Tissø<br />
Af Anne Birgitte Gotfredsen,<br />
projektforsker,<br />
Zool<strong>og</strong>isk <strong>Museum</strong><br />
1
2<br />
Uddrag af: Årets Gang 2005.<br />
Beretning for <strong>Kalundborg</strong> <strong>og</strong> Omegns <strong>Museum</strong>. <strong>Kalundborg</strong> 2006.<br />
<strong>Jagt</strong> <strong>og</strong> <strong>husdyr</strong>brug i sen jernalder<br />
<strong>og</strong> vikingetid på stormandssædet<br />
ved Tissø<br />
Af Anne Birgitte Gotfredsen, projektforsker,<br />
Zool<strong>og</strong>isk <strong>Museum</strong><br />
I mere end 500 år lå et af de i nordeuropæisk<br />
sammenhæng største <strong>og</strong> rigeste magtcentre<br />
ved Tissøs vestlige bred. Omkring<br />
550 e. Kr. i germansk jernalder anlagdes<br />
først én stormandsgård, som d<strong>og</strong> omkring<br />
100 år senere nedbrændte. Den afløstes i<br />
slutningen af 600-tallet e. Kr. af en anden<br />
stormandsgård, som blev opført ca. 750 m<br />
sydligere, <strong>og</strong> som blev ombygget flere gange,<br />
inden pladsen gik ud af brug et stykke<br />
ind i 1000-tallet e. Kr.<br />
Stedet blev for alvor kendt i 1977, da en<br />
guldhalsring på 1,8 kg dukkede op – det<br />
største danske guldfund fra vikingetiden.<br />
Halsringen blev fundet i den sydlige del af<br />
det 1,6 km lange <strong>og</strong> 2-300 m brede bælte,<br />
Fugledegård<br />
Tissø<br />
almergården<br />
Bulbr<strong>og</strong>ård<br />
Fugledegård<br />
Værksteder<br />
Tissø<br />
Tissø-komplekset med storgården ved Bulbr<strong>og</strong>ård<br />
opført i midten af det 6. århundrede<br />
e. Kr. <strong>og</strong> storgården ved Fugledegård<br />
opført i slutningen af det 7. århundrede e.<br />
Kr. Udgravningsfelterne fra perioden 1995-<br />
2003 er vist. Jo mørkere farve desto højere<br />
fosfattal <strong>og</strong> dermed markering af, hvor<br />
koncentrationen af kn<strong>og</strong>ler var størst (efter<br />
Jørgensen et al).<br />
som omfattede hele bebyggelsesarealet<br />
for dette stormandssæde. Op igennem firserne<br />
foret<strong>og</strong> man sporadiske afsøgninger<br />
med metaldetektorer <strong>og</strong> fra begyndelsen<br />
af 90’erne mere systematiske sonderinger.<br />
De mange metalfund viste sig at være<br />
af høj kvalitet, <strong>og</strong> deres tilstedeværelse i<br />
pløjelaget tydede på, at pladsen var under<br />
nedbrydning. Derfor lød i 1995 startskuddet<br />
til storstilede arkæol<strong>og</strong>iske udgravninger,<br />
som skulle vare i 9 år <strong>og</strong> afdække mere<br />
end 85.000 kvadratmeter forestået af Na-<br />
25 M<br />
Storgård<br />
6.-7. årh.<br />
Grubehuse &<br />
værksteder<br />
Grubehuse<br />
Storgård<br />
7.-11. årh.<br />
Grubehuse &<br />
værksteder<br />
250 m<br />
Halleby å<br />
Fortsættes næste side
tionalmuseet <strong>og</strong> <strong>Kalundborg</strong> <strong>og</strong> Omegns<br />
<strong>Museum</strong> 1 .<br />
Faunamaterialet<br />
Dyrekn<strong>og</strong>lerne er en af de større arkæol<strong>og</strong>iske<br />
genstandsgrupper fra Tissø-komplekset<br />
omfattende omkring 250 kg fordelt på ca.<br />
80.000 kn<strong>og</strong>lestumper. Kn<strong>og</strong>lerne blev især<br />
fundet i n<strong>og</strong>le af de hundredvis af grubehuse<br />
dvs. mindre bygninger benyttet i kortere<br />
perioder, som lå i tilknytning til de store<br />
halbygninger. Men <strong>og</strong>så møddingsområder<br />
<strong>og</strong> gulvlag fra de enorme haller rummede<br />
kn<strong>og</strong>lemateriale. I det følgende skal berettes<br />
om jernalder- <strong>og</strong> vikingetidsfolket ved<br />
Tissø belyses ud fra kn<strong>og</strong>ler af <strong>husdyr</strong>, vildt,<br />
fugle <strong>og</strong> fisk.<br />
Husdyrene<br />
De dominerende arter er svin, kvæg, får <strong>og</strong><br />
ged samt heste <strong>og</strong> blandt fuglene høns <strong>og</strong><br />
gæs, som det <strong>og</strong>så ses på samtidige bopladser<br />
uanset funktion <strong>og</strong> type. Disse tamdyr<br />
har primært forsynet folk på Tissøpladsen<br />
med kød, huder, horn, mælk, uld, arbejdskraft<br />
<strong>og</strong> æg. Man supplerede d<strong>og</strong> med jagt<br />
på storvildt <strong>og</strong> pelsdyr samt fuglefangst <strong>og</strong><br />
fiskeri. Husdyrkn<strong>og</strong>lerne er aflejret over et<br />
Kn<strong>og</strong>ler <strong>og</strong> andre fund fra grubehus A 77<br />
ved Fugledegård. Foto Xenia Pauli Jensen/<br />
Nationalmuseet.<br />
A<br />
Pattedyr, <strong>husdyr</strong><br />
72,9 %<br />
B<br />
Får/ged 19 %<br />
Kvæg 33 %<br />
Hest 6 %<br />
Fisk 21,7 %<br />
Vilde fugle 1,4 %<br />
Tamfugle 3,6 %<br />
Pattedyr, vildt 0,4 %<br />
Svin 42 %<br />
Fordelingen af de knapt 13.000 artsbestemte<br />
dyrekn<strong>og</strong>ler fra Tissø-komplekset.<br />
A Tamdyrene dominerer klart, mens fiskeri,<br />
fuglefangst <strong>og</strong> jagt spiller en mindre rolle. B<br />
Den indbyrdes fordeling af de større <strong>husdyr</strong>,<br />
som i hele funktionsperioden var fundamentet<br />
i pladsens økonomi.<br />
stort område <strong>og</strong> i mange forskellige anlæg<br />
med forskellig datering, d<strong>og</strong> er hovedparten<br />
af materialet fra 7-800-tallet e. Kr.<br />
Svinet<br />
Svin er det hyppigste af de større <strong>husdyr</strong>. En<br />
relativt stor andel kn<strong>og</strong>ler fra meget unge<br />
individer vidner om, at der sikkert er spist<br />
en del helstegt pattegris. Skønt n<strong>og</strong>le af svinene<br />
var udvoksede, tyder deres aldersfordeling<br />
ikke på, at man drev avl med f.eks.<br />
salg for øje.<br />
Kvæget<br />
Kvæg er efter svinene næsthyppigst, men<br />
har med deres større kropsstørrelse <strong>og</strong> anvendelsesmulighed<br />
givetvis haft langt større<br />
økonomisk betydning. Næsten totredjedele<br />
Fortsættes næste side<br />
3
4<br />
af kvæget er slagtet som ungdyr. Aldersfordelingen<br />
blandt de udvoksede okser viste,<br />
at de blev slagtet, inden de blev gamle <strong>og</strong><br />
seje. Alligevel må man regne med, at andet<br />
end kødet blev brugt. Hornstejler, dvs. hornenes<br />
benkærner, har skæremærker, der<br />
viser, at hornet blev anvendt. Enkelte mellemfodskn<strong>og</strong>ler<br />
viser ledforandringer, som<br />
tyder på, at individet blev brugt som trækdyr,<br />
<strong>og</strong> man har sandsynligvis <strong>og</strong>så udnyttet<br />
mælken.<br />
Får <strong>og</strong> geder<br />
Denne gruppe udgør knapt 20 % af <strong>husdyr</strong>ene.<br />
Blandt gederne, som optræder<br />
sporadisk i fundet, er der en overvægt af<br />
stejler fra bukke i forhold til hunner. Man<br />
foretrak hannernes kraftige <strong>og</strong> store horn<br />
til hornmageri. Der er d<strong>og</strong> både kn<strong>og</strong>ler fra<br />
gedekid <strong>og</strong> voksne geder, <strong>og</strong> det tyder ikke<br />
på, at man har haft en egentlig import af<br />
Hundetyper fundet på Tissøpladsen. Øverst<br />
den mindre spidshundetype, her sammen<br />
med får, som viser dens anvendelse bl.a.<br />
som hyrdehund. Herunder den mere d<strong>og</strong>geagtige<br />
hund med nedhængende øre, som<br />
her er brugt til<br />
storvildtsjagt.<br />
Derpå de langbenede,graciøse<br />
myndetyper<br />
på harejagt,<br />
som understreger<br />
fart <strong>og</strong><br />
tempo. Nederst<br />
eksempler på<br />
de nære bånd<br />
mellem hund<br />
<strong>og</strong> menneske.<br />
(Illustration fra<br />
middelalderligt<br />
Bestiarium).<br />
gedebukkehorn til pladsen, som man f.eks.<br />
ser det på den samtidige handelsplads ved<br />
Ribe 2 . Fårenes aldersfordeling, med ca. 50<br />
% slagtede inden de var fyldt et år <strong>og</strong> kun<br />
ca. 30 % udvoksede individer, tyder på, at<br />
fårene hovedsageligt var kødleverandører.<br />
Man har nok udnyttet uld <strong>og</strong> mælk, selvom<br />
det spillede en mindre rolle.<br />
Hestene<br />
Hesten havde en anden funktion end de<br />
øvrige større <strong>husdyr</strong>, så andelen af hestekn<strong>og</strong>ler<br />
er generelt lav i bopladsfund.<br />
Bysamfund har ofte en ringe andel af<br />
hestekn<strong>og</strong>ler, mens stormandssæder eller<br />
egentlige gårde med hesteavl typisk har en<br />
større hyppighed. På Tissøkomplekset som<br />
helhed udgør hestekn<strong>og</strong>lerne 6 % af de<br />
større <strong>husdyr</strong>, hvilket ligger i den øvre ende<br />
af mange samtidige fund. På pladserne Ribe<br />
<strong>og</strong> Hedeby udgør heste f.eks. henholdsvis 2<br />
<strong>og</strong> 0,3 % af de større <strong>husdyr</strong>.<br />
Kultiske handlinger?<br />
Hestekn<strong>og</strong>lerne er stort set ikke fundet i<br />
hallerne, men optræder i grubehuse <strong>og</strong><br />
møddinger <strong>og</strong> i særligt stort antal i en<br />
nedlagt brønd, der var fyldt op i løbet af<br />
900-tallet. I sidstnævnte udgør kn<strong>og</strong>ler af<br />
hest 21 % af <strong>husdyr</strong>kn<strong>og</strong>lerne, <strong>og</strong> på flere<br />
skeletdele ses snitspor efter partering <strong>og</strong><br />
afskæring af kød desuden slagmærker efter<br />
marvspaltning. Hesten indgik før kristendommens<br />
indførelse i blothandlingernes offermåltider,<br />
<strong>og</strong> det er derfor ikke mærkeligt,<br />
at vi finder slagtespor på hestekn<strong>og</strong>lerne.<br />
I brønden fandtes kranier fra mindst to<br />
ungheste, det var ikke gamle udtjente øg,<br />
som havnede der. Det er fristende at tro,<br />
at hestekn<strong>og</strong>lerne fra de slagtede heste<br />
ikke tilfældigt havnede i brønden. Lignende<br />
koncentrationer af hestekn<strong>og</strong>le i brønde er<br />
observeret på en samtidig svensk plads Järrestad<br />
3 med omtrent samme organisation<br />
Fortsættes næste side
Mellemfodskn<strong>og</strong>ler af hestene på Tissø<br />
sammenholdt med, yderst til højre, en mellemfod<br />
fra en islændervallak med 130 cm i<br />
skulderhøjde. Den store andel hestekn<strong>og</strong>ler<br />
er ikke overraskende, da fund af våbendele<br />
<strong>og</strong> hesteudstyr peger på tilstedeværelse af<br />
bevæbnet rytteri på stormandsgården. Foto<br />
Geert Brovad/Zool<strong>og</strong>isk <strong>Museum</strong>, Statens<br />
Naturhistoriske <strong>Museum</strong>.<br />
<strong>og</strong> status som stormandsgården ved Tissø.<br />
Er der mon her tale om rituel brug af nedlagte<br />
brønde eller blot ophobning af almindeligt<br />
slagteaffald?<br />
Hestene på pladsen havde en skønnet middelskulderhøjde<br />
på 133 cm varierende mellem<br />
127 <strong>og</strong> 141 cm. Det ligger på linie med<br />
andre store kendte vikingetidsfund. Hestene<br />
mindede om vore dages islænderheste men<br />
var lidt slankere <strong>og</strong> mere gracile i bygningen.<br />
I brønden blev d<strong>og</strong> fundet fragmenter<br />
af n<strong>og</strong>le særdeles kraftige lemmekn<strong>og</strong>ler,<br />
som kunne lede tanken hen på n<strong>og</strong>le af de<br />
store stridshingstetyper, man ser på f.eks.<br />
Bayeux-tapetet.<br />
Pladsens hunde<br />
På Tissø er fundet mindst tre hundetyper.<br />
Da vi ikke kan vide n<strong>og</strong>et om hundenes ydre<br />
kendetegn, er det kun størrelse <strong>og</strong> proportioner,<br />
man kan udtale sig om. Den mindste<br />
type minder om vore dages lappspids, en<br />
mindre hund på omkring 45 cm over skulderen.<br />
Denne hundetype er kendt fra Danmark<br />
siden jægerstenalderen, <strong>og</strong> har sandsynligvis<br />
været brugt som hyrdehund eller som gård-<br />
<strong>og</strong> vagthund. En større <strong>og</strong> tungere d<strong>og</strong>geagtig<br />
type, som kunne være brugt til vagthund<br />
eller eventuelt i krig, er <strong>og</strong>så påvist.<br />
Fornemme hunde<br />
En underkæbe dateret til 7-800 tallet e. Kr.<br />
<strong>og</strong> fundet i møddingslag nær centralområdet<br />
med hallerne på Fugledegård påkalder<br />
sig særlig opmærksomhed. Dimensionerne<br />
på kæbe <strong>og</strong> tænder ligger tæt på tilsvarende<br />
mål på en nutidig greyhound <strong>og</strong><br />
en vikingetidshund fra Errindlev. N<strong>og</strong>le<br />
af hundene ved Tissø var temmelig store,<br />
f.eks. gav målet på et spoleben en beregnet<br />
skulderhøjde på 64 cm. Vi har med en<br />
hundetype at gøre, som ikke bare var en<br />
almindelig gård- eller vagthund. Der er snarere<br />
tale om jagthunde, som samtidig har<br />
givet deres ejer et skær af prestige. Store<br />
hunde var højt værdsatte, <strong>og</strong> de findes ofte<br />
i grave fra jernalder <strong>og</strong> vikingetid sammen<br />
med andet gravgods, der signalerer høj status.<br />
I Skånske Lov fra middelalderen ansås<br />
myndetyper for at være de mest værdifulde<br />
hunde. Det var måske <strong>og</strong>så tilfældet blandt<br />
stormændene ved Tissø.<br />
Storvildt<br />
Som det ses for jernalder <strong>og</strong> vikingetidige<br />
faunamaterialer fra andre pladser, spiller<br />
vildtet procentuelt en ringe rolle. Hjortevildtet,<br />
rådyr <strong>og</strong> kronhjort er hjembragt til<br />
pladsen, <strong>og</strong> arbejdsspor på opsatserne af<br />
begge arter viser, at man brugte takkerne<br />
som redskabsmateriale. I grubehuse ved<br />
Bulbr<strong>og</strong>ård er der fundet småstumper af<br />
takker formodentlig rester fra fremstilling af<br />
kamme. Tilstedeværelse af andre kropsdele<br />
af hjortene, fundet i grubehuse <strong>og</strong> mødding<br />
Fortsættes næste side<br />
5
6<br />
Skestorken indikerer sammen med andre imponerende<br />
fugle som trane, stork, fiskehejre<br />
<strong>og</strong> havørn, at folk af en vis status opholdt sig<br />
på stormandssædet ved Tissø. Arten, som<br />
ikke er en stork men hører til Ibisfamilien,<br />
er efter næsten 30 års fravær fra 1996 atter<br />
genindvandret som ynglefugl i Danmark.<br />
Foto Jan Skriver/Dansk Ornitol<strong>og</strong>isk Forening.<br />
nær de monumentale haller ved Fugledegård,<br />
viser, at hjortevildt <strong>og</strong>så blev jaget af<br />
kulinariske grunde. Rester af en ordentlig<br />
krabat af et vildsvin vidner om vildsvinejagt.<br />
Vildsvinekn<strong>og</strong>lerne fandtes sammen med<br />
andre dyrekn<strong>og</strong>ler <strong>og</strong> skår fra knuste drikkeglas<br />
4 i den østlige ende af den store hal i lag<br />
dateret til 800-tallet. Her har man med garanti<br />
holdt n<strong>og</strong>le imponerende gæstebud.<br />
Skønt mængden af kn<strong>og</strong>ler fra vildt er forsvindende<br />
lille set i forhold til mængden af<br />
tamdyrkn<strong>og</strong>ler, vidner de tilstedeværende<br />
kn<strong>og</strong>ler om, at man aktivt drev jagt fra<br />
pladsen ved Tissø. I øvrigt udgør pilespidser<br />
til jagt en betydelig genstandsgruppe sam-<br />
men med en del rytterudstyr 5 . Det må have<br />
været et prægtigt skue, når jagtselskaber til<br />
hest dr<strong>og</strong> af sted flankeret af deres højbenede<br />
hunde.<br />
Pelsdyr<br />
Ud over det større vildt har man fanget<br />
pelsdyr som mår, odder <strong>og</strong> ræv. Der er kun<br />
fundet ganske få rester fra disse arter hist<br />
<strong>og</strong> her på pladsen men med helt klare snitspor<br />
efter pelsning på kn<strong>og</strong>lerne. Vi har ikke<br />
fundet større ansamlinger af pelsdyrkn<strong>og</strong>ler,<br />
som man kender det fra den samtidige<br />
svenske vikingetidsbebyggelse Birka vest for<br />
Stokholm, hvor store dynger af kn<strong>og</strong>ler fra<br />
ræv, skovmår <strong>og</strong> egern tyder på en egentlig<br />
handelsplads for pels 6 . Pelsdyrenes alder<br />
tyder på, at man på Tissøpladsen har haft<br />
fælderne ude i efterårsmånederne, hvor<br />
pelsen på ungdyrene var af god kvalitet.<br />
N<strong>og</strong>en stor rolle har fangst af pelsdyr d<strong>og</strong><br />
ikke haft.<br />
Fuglefangst<br />
Mindst 22 vilde fuglearter er fundet på<br />
Tissøpladsen, <strong>og</strong> hovedparten kunne fanges<br />
i den umiddelbare omegn. Ud fra de<br />
tilstedeværende fuglearters krav til levesteder<br />
kan vi danne os et billede af, hvordan<br />
omgivelserne t<strong>og</strong> sig ud for folkene ved<br />
søen. Mange af arterne som f.eks. stork,<br />
fiskehejre, skestork, trane <strong>og</strong> havørn kræver<br />
større søer <strong>og</strong> sumpområder for at kunne<br />
yngle <strong>og</strong> fouragere.<br />
Andre arter, f.eks. de mindre svømmeænder<br />
som krikand <strong>og</strong> atlingand samt vandhønsene<br />
plettet rørvagtel <strong>og</strong> vandrikse, findes<br />
ofte ved mindre søer med tæt bredvegetation.<br />
Både dobbeltbekkasin <strong>og</strong> tredækker<br />
foretrækker enge <strong>og</strong> moselandskab.<br />
Skovsneppen er den mest skovtilknyttede<br />
af fuglearterne. Ud over de nævnte arter er<br />
åbenlandsfugle som krage, råge <strong>og</strong> allike<br />
Fortsættes næste side
samt mere kystnære fugle som skarv, måge<br />
<strong>og</strong> vadefugle <strong>og</strong>så påvist.<br />
Havørnefjer<br />
To vingekn<strong>og</strong>ler fra havørn påkalder sig<br />
særlig interesse. De er fundet i centralområdet<br />
i dels et grubehus dateret til 7-900-tallet<br />
dels i hallen dateret til 800-tallet e. Kr.<br />
Det kan skyldes et tilfælde, at vi har fundet<br />
netop kn<strong>og</strong>ler fra vingen, men det skyldes<br />
måske ikke rene tilfældigheder. Generelt<br />
er der fra havørne en stor overvægt af vingekn<strong>og</strong>ler<br />
i forhold til kn<strong>og</strong>ler fra benene<br />
på mange nordeuropæiske pladser bl.a. den<br />
store vikingetidsbebyggelse Hedeby 7 . Angiveligt<br />
fordi havørnens imponerende arm- <strong>og</strong><br />
håndsvingfjer var eftertragtede som styrefjer<br />
til pile <strong>og</strong> til dekoration.<br />
Højstatusfugle i hallerne<br />
Store fugle som fiskehejre, stork, skestork<br />
<strong>og</strong> trane blev anset som fugle forbundet<br />
med høj status 8 . Kn<strong>og</strong>ler fra disse arter er<br />
overvejende fundet inden for det centrale<br />
område <strong>og</strong> giver måske et fingerpeg om,<br />
at de store fugle blev foretrukket af eliten<br />
for at understrege egen status. Fangsten<br />
kunne foregå på mangfoldige måder; ved<br />
at udlægge lokkemad, snarer eller net men<br />
<strong>og</strong>så ved falkonerjagt. Vi har d<strong>og</strong> ikke på<br />
Tissøpladsen fundet rovfuglekn<strong>og</strong>ler, udover<br />
havørnekn<strong>og</strong>lerne, som kunne underbygge<br />
en sådan virksomhed.<br />
Fiskeriet<br />
Havets nærhed, med ca. 5 km til Jammerland<br />
Bugt, er ikke særlig synlig i faunafundene.<br />
Kun en enkelt kn<strong>og</strong>le fra sæl er<br />
fundet. Tamdyrene <strong>og</strong> hovedparten af vildtet<br />
samt en stor del af fuglene er tilknyttet<br />
landjorden eller de ferske vande. Den marine<br />
indflydelser ser vi inden for fiskeriet, idet<br />
82 % af de i knapt 3000 fiskekn<strong>og</strong>ler er fra<br />
saltvandsarter. Blandt de i alt 13 fiskearter<br />
fundet på Tissøpladsen dominerer torsken<br />
klart, men <strong>og</strong>så kuller, sild <strong>og</strong> hornfisk er<br />
fisket. En mindre andel af fiskene er ferskvandsfisk<br />
bl.a. karpefisk som skalle, rudskalle<br />
<strong>og</strong> brasen men <strong>og</strong>så gedde <strong>og</strong> aborre.<br />
Blandt vandrefiskene, som kan opholde sig<br />
i både ferske <strong>og</strong> salte vande, er der taget ål<br />
samt laksefiskene helt <strong>og</strong> laks/ørred.<br />
Kr<strong>og</strong>fiskeri af torsk<br />
Fiskeriet på Tissøpladsen adskiller sige ikke<br />
fra, hvad man ser på øvrige vikingetidspladser,<br />
hvad enten der er tale om gårde,<br />
handelspladser eller høvdingesæder. Fiskeriet<br />
i vikingetiden var af lokal karakter,<br />
<strong>og</strong> forskelle i repræsentationen af arter<br />
tilskrives regionale forskelle 9 . Ved Tissø er<br />
der ikke set tegn på f.eks. import af klipfisk<br />
eller storstilet fiskeindustri. Alle de forventede<br />
skeletdele af torskefiskene er til stede<br />
i affaldsdyngerne. Torskene, som er landet<br />
på Tissøpladsen, varierede mellem 35 <strong>og</strong><br />
88 cm i totallængde de fleste d<strong>og</strong> mellem<br />
38 <strong>og</strong> 62 cm. Disse størrelsesklasser kunne<br />
tyde på, at man i vikingetiden var gået over<br />
til kr<strong>og</strong>fiskeri <strong>og</strong> ikke længere fangede torsk<br />
ved brednære stationære fiskegærder 10 .<br />
Luksusspise<br />
Skønt fiskeriet ved Tissø overordnet set<br />
ligner alt andet vikingetidigt fiskeri, er der<br />
d<strong>og</strong> internt på pladsen klare forskelle i dels<br />
antallet af fiskearter <strong>og</strong> dels deres mængdeforhold.<br />
Torskekn<strong>og</strong>lerne dominerer i<br />
bygninger udenfor centralområdet, mens<br />
ferskvandsfiskene er hyppigst i hallerne,<br />
som desuden <strong>og</strong>så udviser det største antal<br />
af arter. Desuden er det især i centralområdet<br />
med hallerne, der er fundet laksefisk,<br />
fisk som ofte opfattes som luksus reserveret<br />
eliten 11 . Ikke alene har man fået dyrekølle,<br />
man har <strong>og</strong>så udvalgt de bedste spisefisk til<br />
de store banketter.<br />
Fortsættes næste side<br />
7
8<br />
Indsamling af muslinger<br />
I enkelte grubehuse fandtes muslingeskaller.<br />
De viste sig alle at være fra malermuslingen<br />
Unio, som er en ferskvandsmusling, der<br />
<strong>og</strong>så i dag findes i Tissø <strong>og</strong> de tilstødende<br />
vandløb. En god del af muslingeskallerne<br />
var brændte <strong>og</strong> lå sammen med det øvrige<br />
husholdningsaffald. Muslingerne gav sandsynligvis<br />
et ekstra pift til menuen. Muslingeskallerne<br />
er sine steder op til 2 mm tykke,<br />
<strong>og</strong> man kan derfor forestille sig, at de har<br />
været brugt til at lave perler eller knapper<br />
af. Dette skal d<strong>og</strong> undersøges nærmere for<br />
at afgøre, om det har været tilfældet.<br />
Tissø-kompleksets funktion<br />
Man kan ikke på baggrund af dyrekn<strong>og</strong>lerne<br />
sige præcist, hvornår vikingerne har opholdt<br />
sig ved Tissøs bred. Der vil oftest være<br />
langt flere sommer- end vinterindikatorer i<br />
et kn<strong>og</strong>lemateriale. Trækfugle <strong>og</strong> ungfugle<br />
tyder på fuglefangst om sommeren eller det<br />
tidlige efterår. Fangst af hornfisk peger <strong>og</strong>så<br />
på sommerhalvåret. N<strong>og</strong>et af hjortevildtet<br />
<strong>og</strong> n<strong>og</strong>le af pelsdyrene er taget under efterårsjagten.<br />
De store haller er tolket som værende af<br />
monumental type <strong>og</strong> ikke til beboelse.<br />
Ligeledes tyder tolkningen af mange af<br />
de øvrige genstandsgrupper på, at Tissøkomplekset<br />
ikke har været til permanent<br />
beboelse eller fungeret som egentligt produktionssted<br />
12 . Stormandsresidensen kunne<br />
f.eks. have været en af flere stormandsgårde,<br />
som kun periodevis blev besøgt.<br />
Kn<strong>og</strong>lerne viser, at handelsfolk <strong>og</strong> håndværkere<br />
har haft deres <strong>husdyr</strong> omkring sig til at<br />
levere kød, horn, huder, mælk <strong>og</strong> uld samt<br />
arbejdskraft. Der findes desuden blandt dyrekn<strong>og</strong>lerne<br />
enkelte men d<strong>og</strong> klare tegn på,<br />
at eliten <strong>og</strong> egnens stormænd til tider har<br />
haft residens på stormandssædet ved Tissø.<br />
Noter/Litteratur<br />
1+4+5+12 Jørgensen, L., Bican, J. F., Thomsen,<br />
L.G. & Jensen, X. P. 2004: Stormænd <strong>og</strong><br />
håndværkere ved Tissø i det 6.-11. årh. I:<br />
Tissø <strong>og</strong> Åmoserne - kulturhistorie <strong>og</strong> natur.<br />
Fra Holbæk Amt. Årb<strong>og</strong> for kulturhistorien i<br />
Holbæk Amt 2003: 50-65.<br />
2 Hatting, T. 1991: The Archeozool<strong>og</strong>y. In<br />
M<strong>og</strong>ens Bencard, Lise Bender Jørgensen &<br />
Helge Brinch Madsen (eds.): Ribe Excavations<br />
1970-76 3: 43-57. Esbjerg, Sydjysk<br />
Universitetsforlag.<br />
3 Nilsson, L. 2003: Blóta, Sóa, Senda. Analys<br />
av djurben. I: Järrestad. Huvudgård i centralbygd<br />
(red. B. Söderberg). Riksantikvarieämbetet<br />
Arkeol<strong>og</strong>iska undersökningar. Skrifter<br />
No 51: 287-309.<br />
6 Wigh, B. 2001: Excavations in the Black<br />
Earth 1990-95. Animal Husbandry in the<br />
Viking Age Town of Birka and its Hinterland.<br />
Stockholm 2001: 169 pp.<br />
7 Reichstein, H. 1974: Ergebnisse und Probleme<br />
von Untersuchungen an Wildtieren<br />
aus Haitabu (Ausgrabung 1963-1964).<br />
Berichte über die Ausgrabungen in Haitabu.<br />
Bericht 7: 103-144. Neumünster, Karl<br />
Wachholtz Verlag.<br />
8 Dobney, K. & Jaques, D. 2002: Avian<br />
signatures for identity and status in Anglo-<br />
Saxon England I: Proceedings of the 4 th<br />
Meeting of the ICAZ Bird Working Group,<br />
Krakow, Poland, 11-15 September, 2001.<br />
Acta Zool<strong>og</strong>ia Cracoviensia, 45 (special issue):<br />
7-21.<br />
9+10 Enghoff, I. B. 1999: Fishing in the Baltic<br />
Region from the 5 th century BC to the 16 th<br />
century AD: Evidence from Fish Bones. Archaeofauna<br />
8: 41-85.<br />
11 Zbierski, A. 1976: Ichtyol<strong>og</strong>ical studies<br />
on fishing in Gdansk in the 9th to 11th<br />
centuries based on archaeol<strong>og</strong>ical materials<br />
from Pomerania. Archaeol<strong>og</strong>ia Polona 17:<br />
247-255.