Berlingske og Gallup om danskerne og folkeskolen 1990-2009
Berlingske og Gallup om danskerne og folkeskolen 1990-2009
Berlingske og Gallup om danskerne og folkeskolen 1990-2009
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
80<br />
11. Efterord: En ny skolestart <strong>og</strong> en endnu bedre skole<br />
“O Captain, My Captain. Who knows where that c<strong>om</strong>es fr<strong>om</strong>? Anybody? Not a clue? It's fr<strong>om</strong> a poem<br />
by Walt Whitman about Mr. Abraham Lincoln. Now in this class you can either call me Mr. Keating,<br />
or if you're slightly more daring, O Captain, My Captain”<br />
- Læreren John Keating i Dead Poets Society<br />
Hvordan vil et barn mon helst opleve skolen? S<strong>om</strong> en rammestyret k<strong>om</strong>munal foranstaltning inden for<br />
servicesektoren – eller s<strong>om</strong> eventyrfartøj styret af en kaptajn i stiv modvind på vej mod fjerne faglige<br />
universer? Og hvilket af alternativerne ville man mon selv helst være en del af <strong>og</strong> huske mest fra? Og<br />
hvilket af dem ville mon inspirere én mest til at lære mere?<br />
Svarene giver sig selv, men det grundlæggende spørgsmål er forkert. For s<strong>om</strong> alle ved, bliver man kun<br />
for alvor del af eventyret, hvis betingelserne for det er til stede – <strong>og</strong> for skolestarten betyder det altså, at<br />
læringsmiljøet skal være i orden, før den pædag<strong>og</strong>iske himmel åbner sig. Det er ikke et spørgsmål <strong>om</strong><br />
enten-eller, men <strong>om</strong> både-<strong>og</strong>. Hvis ikke rammerne er i orden, forfalder skolen i kaos, utryghed <strong>og</strong> faglig<br />
misrøgt. Og hvis ikke hverdagen er spændende, brænder både børn <strong>og</strong> voksne ud. Der skal simpelthen<br />
være tilstrækkeligt liv i skolen til, at man får lyst til at være der – <strong>og</strong> ikke mere, end at man <strong>og</strong>så tør.<br />
Og det er her, det begynder at blive svært, for s<strong>om</strong> de politiske debatter har lært os, opleves øget styring<br />
i den pædag<strong>og</strong>iske verden ofte s<strong>om</strong> værende i modsætning til øgede frihedsgrader. Dette er umiddelbart<br />
forståeligt, for verdenshistorien er fyldt med beretninger <strong>om</strong> mislykkede forsøg på at styre mennesker<br />
ved at berøve dem frihed, uden at de fik n<strong>og</strong>et til gengæld. Og der findes sandt at sige megen pædag<strong>og</strong>ik<br />
rundt <strong>om</strong>kring i verden, s<strong>om</strong> man kan takke sin skaber for ikke at være del af. Men det er ved nærmere<br />
eftertanke indlysende fatalt at generalisere fra disse ulykker <strong>og</strong> tro, at styring altid må have denne<br />
karakter.<br />
Tværtimod er vellykkede demokratiske samfund generelt kendetegnet af det stik modsatte: Demokratisk<br />
lovgivning, der i sagens natur begrænser folks frihedsgrader, accepteres af befolkningerne, fordi de<br />
gennem lovgivningen oplever at få flere frihedsgrader, end de mister. Vi kender det fra trafikken, hvor<br />
vi uden videre accepterer det massive tab af frihed, der ligger i at være tvunget til at køre i højre side af<br />
vejen - fordi fordelene ved ikke at have modgående trafik i egen kørebane forek<strong>om</strong>mer ganske overbevisende.<br />
Ligeledes accepterer vi tab af frihed ved, at straffeloven forbyder voldelighed, fordi <strong>og</strong>så denne<br />
begrænsning så rigeligt opvejes af, at man kan gå trygt gennem byen <strong>om</strong> aftenen. Et afgørende succeskriterium<br />
for politisk styring er simpelthen, at den enkelte borger gennem styringen samlet set oplever<br />
at få mere kontrol over sin egen situation. Uanset politisk formål <strong>og</strong> indhold i øvrigt.<br />
Danmark har s<strong>om</strong> samfund haft stor succes med at k<strong>om</strong>binere idealet <strong>om</strong> det stærke individ (gennem<br />
værdier s<strong>om</strong> oplysning, selvstændighed <strong>og</strong> kreativitet) med idealet <strong>om</strong> den stærke stat (gennem bl.a. høj<br />
retssikkerhed, lighed <strong>og</strong> velfærd). Og ikke mindst den pædag<strong>og</strong>iske verden, der gennem det 20. århundrede<br />
i stadigt stigende grad har haft dette k<strong>om</strong>binerede ideal s<strong>om</strong> adelsmærke, fortjener dyb anerkendel-