Kampen om historien - Historie-nu.dk
Kampen om historien - Historie-nu.dk
Kampen om historien - Historie-nu.dk
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Historie</strong> Netmagasinet<br />
www.historie-<strong>nu</strong>.<strong>dk</strong><br />
<strong>Historie</strong>-<strong>nu</strong>.<strong>dk</strong> er et gratis<br />
historie magasin, der<br />
sætter <strong>nu</strong>tiden i perspektiv,<br />
giver baggrunden og<br />
skaber diskussionerne.<br />
TEKST Steffen Heiberg<br />
Burde Johannes V. Jensens værker have været<br />
set efter i sømmene af historikere?<br />
<strong>Kampen</strong> <strong>om</strong> HISTORIEN<br />
Fiktionens force - og frihed er, at den kan<br />
skildre <strong>historien</strong>s virkelighed, s<strong>om</strong> den vil, og<br />
derfor må den ikke underlægges historisk<br />
kontrol, s<strong>om</strong> Dansk Folkepartis repræsentant<br />
i Danmarks Radios bestyrelse foreslår.<br />
Steffen Heiberg er historiker Allerede inden det første afsnit er blevet sendt, er ‘Krøniken’, Danmarks<br />
Radios satsning til 130 millioner kroner og markedsført s<strong>om</strong> ‘Matador’s<br />
efterfølger, blevet genstand for polemik. Dansk Folkepartis repræsentant i<br />
DR’s bestyrelse, Søren Espersen, har udtrykt bekymring for, at serien vil<br />
give offentligheden et fordrejet billede af efterkrigstiden. Espersen understreger,<br />
at der ikke er tale <strong>om</strong> et korstog mod venstrefløjen, men kalder det<br />
alligevel et farligt eksperiment »at lave noget, man kalder fiktion, men så<br />
alligevel referere til historiske begivenheder«. Ifølge Espersen burde<br />
ma<strong>nu</strong>skriptforfatteren Stig Thorsboe ikke have kastet sig ud i samtids<strong>historien</strong><br />
uden at have en gruppe historikere at trække på. Espersen skal i<br />
denne forbindelse have peget på Bent Blüdnikow, Søren Krarup og Leif<br />
Davidsen; de to sidstnævnte er vist ikke historikere.<br />
Søren Espersen blev pr<strong>om</strong>pte taget i skole af Berlingske Tidende, hvor det<br />
på lederplads utvetydigt slås fast, at det er en del af den kunstneriske<br />
frihed at tolke virkeligheden. Også Espersens kollega i DR’s bestyrelse,<br />
venstremanden Karsten Madsen, har undsagt ideen <strong>om</strong> historiske smagsd<strong>om</strong>mere<br />
og kritiseret Dansk Folkeparti for at mene, at værdikamp består i<br />
at begrænse ytringsfriheden og den kunstneriske frihed.<br />
Espersens borgerlige kritikere så med det samme, at han med sine ytringer<br />
lagde gift ud for statsministerens kulturkamp. Til gengæld er de end<strong>nu</strong> et<br />
udtryk for højrefløjen og Dansk Folkepartis bestræbelser på at erobre den<br />
nyere danmarkshistorie. Det begyndte med kampagnen mod Danmarks<br />
Nationalleksikon og fortsatte med Dansk Folkepartis undsigelse af den<br />
undersøgelse af det indre trusselsbillede, s<strong>om</strong> statsministeren sidste år<br />
overdrog til Dansk Institut for Internationale Studier. Dengang luftede Søren<br />
Krarup tanken <strong>om</strong> at skillinge sammen til en privat undersøgelse. »Sandheden<br />
skal knagensparkemig frem«, hed det. Men raslebøssen er der ikke<br />
brug for længere. S<strong>om</strong> bekendt fik Dansk Folkeparti ved de just overståede<br />
finanslovsforhandlinger presset sin undersøgelse igennem og skaffet penge<br />
til den historiker, partiet mener, kan levere ‘sandheden’.<br />
Totalitær tankegang<br />
Det er ikke nyt, at politiske partier og bevægelser mener, at der findes en
www.historie-<strong>nu</strong>.<strong>dk</strong> - side 2<br />
historisk sandhed, s<strong>om</strong> bekræfter netop deres doktriner. Nyt er det derimod<br />
- i hvert fald i dansk sammenhæng - at fiktionslitteratur, herunder tv-serier,<br />
forlanges underlagt en form for historisk kontrol. Det svarer til, at man for<br />
70 år siden havde ladet historikere censurere Martin Andersen Nexø eller<br />
Kaj Munk for at forhindre, at de gav et tendentiøst billede af fortiden.<br />
Karsten Madsen og de øvrige kritikere har ret. Historiske og litterære kontrollanter<br />
var noget, man brugte i Sovjetunionen og andre totalitære stater.<br />
Uden kritisk tænkning og kunstnerisk frihed intet demokrati, ingen frihed.<br />
Der er al grund til at være på vagt, når politiske partier begynder at fable<br />
<strong>om</strong> ‘historisk sandhed’ og samtidig vil have kunst og litteratur til at rette ind<br />
efter denne.<br />
I sig selv er forestillingen <strong>om</strong>, at der findes en ‘historisk sandhed’, en<br />
illusion. Historikeren må forholde sig kritisk til kilderne, vurdere deres<br />
troværdighed og tendens, hvor repræsentativt materialet er, etc. Han må<br />
have forståelse for, at værdinormer og mentalitet ændrer sig, at begreber<br />
skifter indhold osv. Selv <strong>om</strong> alle kendsgerninger er på bordet, skal de<br />
indpasses i et forløb, s<strong>om</strong> skal fortolkes. Og fortolkningen vil være afhængig<br />
af historikerens egne værdinormer, politiske og moralske ideer osv. En<br />
historiker kan ikke afgøre, <strong>om</strong> P. Munchs udenrigspolitik i årene før besættelsen<br />
var rigtig eller forkert. Men han kan in<strong>dk</strong>redse Munchs udenrigspolitiske<br />
forestillinger, beskrive præmisserne for den førte politik, undersøge,<br />
hvilke informationer og vurderinger der lå til grund for de trufne beslutninger<br />
osv.<br />
Det er en yndet påstand, s<strong>om</strong> Søren Espersen i øvrigt gentager, at yngre<br />
danskeres viden <strong>om</strong> 1930’erne i væsentlig grad baserer sig på tv-serien<br />
‘Matador’. Men det er ikke nyt, at den historiske bevidsthed skabes af<br />
fiktion. Min generations forestilling <strong>om</strong> 1920’erne, tror jeg, er stærkt præget<br />
af K<strong>nu</strong>d Sønderbys ‘Midt i en jazztid’ og ‘Hærværk’ af T<strong>om</strong> Kristensen.<br />
Opfattelsen af Christian II s<strong>om</strong> den vege dansker, der ikke kunne tage en<br />
beslutning, er skabt af Johannes V. Jensen, ikke af historikerne. Efter min<br />
mening har ingen historiker formået at skildre 1600-tallet så præcist og så<br />
levende s<strong>om</strong> J.P. Jacobsen i r<strong>om</strong>anen ‘Fru Marie Grubbe’ fra 1876. Det er<br />
fiktion, men Jacobsen er <strong>om</strong>hyggelig med, at hver detalje er historisk<br />
korrekt. Sådan talte man, sådan spiste man, sådan boede man, sådan så<br />
der ud i København. Derimod har Carit Etlars ‘Gøngehøvdingen’, der u<strong>dk</strong><strong>om</strong><br />
tyve år tidligere, ikke meget at gøre med 1600-tallet, tv-serien over r<strong>om</strong>anen<br />
end<strong>nu</strong> mindre. Det er indlysende, at korrekte detaljer styrker troværdigheden.<br />
Det vil ikke virke overbevisende med ‘Gøngehøvdingen’ i cowboybukser.<br />
Engelske film og tv-serier med historiske emner er ofte eksemplariske<br />
med hensyn til historisk akkuratesse. Den opmærks<strong>om</strong>me seer undrede<br />
sig dog over en detalje i serien over Anthony Powells fremragende<br />
r<strong>om</strong>ancyklus ‘A Dance to the Music of Time’. Der er en scene, der foregår<br />
den dag, hvor Tyskland erklærede Sovjetunionen krig. Men træerne står<br />
uden blade, og der er rim på græsset. Og det har jo næppe været tilfældet<br />
22. juni 1941. Fadæsen kan skyldes, at der er store tidsspring mellem de<br />
enkelte episoder, s<strong>om</strong> af praktiske grunde har måttet optages samtidig. Et<br />
andet problem for historiske serier er, at <strong>om</strong>givelserne har forandret sig.<br />
Man kan sagtens skaffe biler fra 1920’erne, men en chaussé uden asfalt er<br />
ikke altid på lager. Endelig kan historisk akkuratesse hurtigt blive dyr, både<br />
i kulisser og kostumer.<br />
Detaljer kan man få styr på ved at hyre en historisk ekspert, men korrekthed<br />
er ikke altid afgørende for den historiske troværdighed. ‘Gladiator’, s<strong>om</strong><br />
mange sikkert så på tv anden juledag, udmærker sig ved en fantastisk
www.historie-<strong>nu</strong>.<strong>dk</strong> - side 3<br />
genskabelse af Colosseum. Til gengæld er de politisk korrekte hovedpersoner<br />
med deres banale <strong>nu</strong>tidsmoral aldeles anakronistiske. Men det kan<br />
være svært at slippe sin samtid, både for historikere og fiktionsskabere. For<br />
nogle år siden udskrev Gyldendal en konkurrence <strong>om</strong> en historisk<br />
middelalderr<strong>om</strong>an. Der in<strong>dk</strong><strong>om</strong> mange fortræffelige bidrag, hvoraf adskillige<br />
er udgivet. Adskillige af forfatterne mente helt tydeligt, og det skal nok<br />
være rigtigt, at sex spillede en stor rolle i middelalderen. Men den seksuelle<br />
adfærd blev i flere bidrag skildret, s<strong>om</strong> var det Danmark i 1990’erne. Rent<br />
bortset fra at man i middelalderen juridisk og moralsk havde et noget andet<br />
syn på sagen, ser adskillige af forfatterne uden anfægtelser bort fra, at<br />
flere af de beskrevne seksuelle øvelser forudsætter en hygiejnisk standard,<br />
s<strong>om</strong> næppe var til stede i en middelalderlig landsby.<br />
Fiktionens indflydelse<br />
Et andet problem er, at hvis personerne i et historisk stykke bliver skildret<br />
korrekt i forhold til den tid, stykket foregår i, bliver de ofte psykologisk<br />
uforståelige for et <strong>nu</strong>tidspublikum. Dertil k<strong>om</strong>mer, at også et historisk stof<br />
må underordnes almindelige dramaturgiske principper, hvad der også kan<br />
gå ud over fornemmelsen af autenticitet. En fiktionsforfatter kan derfor<br />
blive tvunget til k<strong>om</strong>pr<strong>om</strong>iser, s<strong>om</strong> en historiker ikke kan indgå. Alligevel er<br />
der ingen tvivl <strong>om</strong>, at den fornyelse af historieskrivningen s<strong>om</strong> genre, vi har<br />
oplevet de senere år, skyldes påvirkning fra fiktionslitteraturen. Den traditionelle<br />
økon<strong>om</strong>isk og socialt orienterede historieskrivning var <strong>om</strong>kring<br />
1980 ved at køre fast i strukturer og processer. For eksempel blev nazismen<br />
snarere anskuet s<strong>om</strong> et sociologisk end s<strong>om</strong> et mentalt fæn<strong>om</strong>en.<br />
Hitlers fremgang blev derfor i højere grad tilskrevet økon<strong>om</strong>isk og social<br />
krise end hans ideologiske budskaber. Men derved var man endt i en<br />
historieskrivning, der fritog individet for ansvar, reelt havde man relativiseret<br />
forbrydelser s<strong>om</strong> holocaust og Gulag.<br />
Men hvad skulle historikerne stille op med de besværlige individer? Her var<br />
hjælp at hente fra litteraturen. Mentalitets<strong>historien</strong> holdt sit indtog. Sociale<br />
strukturer blev udskiftet med ‘mentale’ strukturer. Metodisk blev historikerne<br />
nødt til at supplere den traditionelle kildekritik med litteraturforskningens<br />
mere sofistikerede læseteknikker. Det betød, at gamle klassikere<br />
k<strong>om</strong> i højsædet igen. I 1800-tallet havde historikerne mere eller<br />
mindre taget det meste af Saxos danmarkshistorie fra middelalderen for<br />
gode varer. Så k<strong>om</strong> kildekritikken og godtgjorde, at det meste af, hvad Saxo<br />
skrev <strong>om</strong> fortiden, var digt, mens han skrev tendentiøst <strong>om</strong> sin egen samtid<br />
og fordrejede kendsgerningerne, så de passede med Absalons politiske<br />
program. En fæl propagandist, der kun burde læses for sine litterære<br />
kvaliteters skyld. Men <strong>nu</strong> har man opdaget, at selv <strong>om</strong> Saxo manipulerer, er<br />
han en enestående indgang til sin samtids forestillingsverden og mentalitet.<br />
Ingen forpligtelser<br />
Skønlitteratur og fiktion i form af film og tv-serier kan i nogle tilfælde give<br />
en bedre forståelse af fortiden end en historisk fremstilling. Omvendt kan et<br />
historisk værk med hensyn til litterære kvaliteter, spændende handling og<br />
indsigt i eksistentielle menneskelige forhold overgå meget skønlitteratur.<br />
Men det gør ikke skønlitteratur til historieskrivning eller <strong>om</strong>vendt. For<br />
kravene er forskellige. Selv <strong>om</strong> en historiker ikke kan afdække sandheden i<br />
absolut forstand, er han forpligtet til at forholde sig til virkeligheden. Han<br />
kan ikke med sin faglige og moralske integritet i behold afvise eller relativisere<br />
Hitlers og Stalins forbrydelser. Men historikerne kan have forskellige
www.historie-<strong>nu</strong>.<strong>dk</strong> - side 4<br />
forklaringer på de processer, der førte til så forfærdende civilisatoriske<br />
sammenbrud. Omvendt er en fiktionsforfatter ikke forpligtet på den historiske<br />
virkelighed. Han har lov at prioritere fortællingen og kunsten over<br />
virkeligheden for at få sit budskab frem.<br />
Det principielle skel mellem historie og fiktion er fundamentalt for al kritisk<br />
tænkning. Karakteristisk for totalitære regimer er, at fiktionen bliver nægtet<br />
kunstnerisk frihed og historieskrivningen tvunget til at opgive kildekritikken.<br />
Det skete i Rusland efter 1917 og i Tyskland efter 1933. Historikere, der<br />
kæmpede for en hæderlig fortidsfortolkning, blev af sovjetregimet stemplet<br />
s<strong>om</strong> borgerlige faktalogister, nogle slap væk i tide, andre gik det værre.<br />
Nazisternes angreb på Remarques r<strong>om</strong>an ‘Intet nyt fra Vestfronten’ og ikke<br />
mindst på filmen over r<strong>om</strong>anen varslede ilde for det tyske demokratis<br />
skæbne. ‘Intet nyt fra Vestfronten’ var fiktion, ikke historieskrivning, men<br />
den opstillede et alternativ til den nationalistiske tolkning af den nære<br />
fortid.<br />
Historisk kontrol af fiktion er en uting, vejen til demokratiets og frihedens<br />
undergang. Men hvad <strong>nu</strong>, hvis ‘Krøniken’ viser sig at være så fordrejet, s<strong>om</strong><br />
Søren Espersen frygter? Ja, så vil kritikken tage den ved vingebenet. For det<br />
er det, vi har kritikken til. For mange år siden sendte DR en<br />
dokumentarserie <strong>om</strong> arbejderbevægelsens historie. Den var tendentiøs og<br />
enøjet. Men kritikken var på plads, og serien er, så vidt jeg ved, ikke ge<strong>nu</strong>dsendt.<br />
Demokratiet er baseret på kritik, ikke kontrol.