Rapport fra delegationsbesøg til Israel og Palæstina
Rapport fra delegationsbesøg til Israel og Palæstina
Rapport fra delegationsbesøg til Israel og Palæstina
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Rapport</strong> <strong>fra</strong> kirkelig delegationsrejse<br />
<strong>til</strong> <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong><br />
22.-29. september 2006<br />
Danske Kirkers Råd, Det mellemkirkelige Råd, Folkekirkens Nødhjælp
Indhold<br />
1. Indledning<br />
2. Pr<strong>og</strong>rammet<br />
3. Den politiske situation<br />
4. Mødet med de lokale kirker<br />
4.a Politisk pres<br />
4.b Religiøst pres<br />
4.c Forskellige missionssyn <strong>og</strong> dagsordener<br />
5. Den humanitære krise<br />
5.a Muren<br />
5.b Situationen i Jerusalem<br />
5.c Situationen i Gaza<br />
6. Den aktuelle situation – begge parter ser sig selv som ofre<br />
6.a Sikkerhed overfor retfærdighed<br />
6.b Bosættelsesproblematikken<br />
7. Opsummering <strong>og</strong> anbefalinger<br />
7.a Hold håbet ved lige!<br />
7.b Skab plads på midten – støt de moderate kræfter<br />
7.c Støt de kristne kirker i rollen som brobyggere<br />
7.d Få en tredje part ind som forhandler<br />
Bilag<br />
1. Deltagerliste<br />
2. Pr<strong>og</strong>ram for delegationsrejsen<br />
3. Kort: <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> & Muren/sikkerhedsbarrieren<br />
1. Indledning<br />
I dagene 22.-29. september 2006 rejste en dansk kirkelig delegation <strong>til</strong> <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> for<br />
selv at opleve forholdene dernede. Formålet var at besøge kirker, menneskerettighedsorganisationer<br />
<strong>og</strong> myndighedspersoner for at danne sig et billede af de lokale kristnes situation<br />
<strong>og</strong> den aktuelle humanitære situation i det hele taget med henblik på at formidle dette hjem i<br />
dansk kirkeliv <strong>og</strong> den danske offentlighed.<br />
Delegationen bestod af Jakob Dahl, Hanna Broadbridge, Ann-Mari Sundin <strong>og</strong> Kirsten Auken<br />
<strong>fra</strong> Folkekirkens mellemkirkelige Råd, Michael Marvell, Gregers Mærsk-Kristensen,<br />
Bjarne Nederby Jessen <strong>og</strong> Lene Suh Nicolaisen <strong>fra</strong> Danske Kirkers Råd samt Kirsten Lund<br />
Larsen, Peter Bo Larsen, Mads Klæstrup Kristensen <strong>og</strong> Uffe Gjerding <strong>fra</strong> Folkekirkens<br />
Nødhjælp.<br />
Der var tale om en økumenisk kirkedelegation, <strong>og</strong> vi kom <strong>fra</strong> meget forskellige kirkelige<br />
baggrunde <strong>og</strong> traditioner. Desuden var der stor spredning mht. erfaringer i gruppen – n<strong>og</strong>le<br />
var der for allerførste gang, andre havde adskillige besøg bag sig, <strong>og</strong> n<strong>og</strong>le havde fulgt<br />
konflikten i mere end 20 år. Det betød, at vi som deltagere ikke havde én fælles forståelse<br />
af konflikten, men bestræbte os på at se nuanceret på situationen <strong>og</strong> respektere hinandens<br />
forskellige <strong>til</strong>gange <strong>og</strong> udgangspunkter. Delegationens medlemmer har på skift taget<br />
notater <strong>fra</strong> de enkelte dage, som har dannet baggrund for udarbejdelsen af en samlet<br />
rapport. Alle deltagere har været inddraget i processen omkring rapporten.
2. Pr<strong>og</strong>rammet<br />
Pr<strong>og</strong>rammet var først <strong>og</strong> fremmest <strong>til</strong>rettelagt mhp. at give indtryk af de lokale kirkers <strong>og</strong><br />
kristnes vilkår <strong>og</strong> give indblik i den aktuelle humanitære <strong>og</strong> politiske situation. Delegationen<br />
opholdt sig derfor det meste af tiden på Vestbredden – i Østjerusalem, Ramallah, Betlehem<br />
<strong>og</strong> Hebron – <strong>og</strong> var desuden på et endags besøg i Gaza.<br />
Vi besøgte således kirker <strong>og</strong> kirkelige organisationer <strong>og</strong> israelske <strong>og</strong> palæstinensiske menneskerettighedsgrupper<br />
<strong>og</strong> -organisationer. Vi oplevede dem både som organisationer <strong>og</strong><br />
som mennesker, der både i <strong>Israel</strong> <strong>og</strong> i de palæstinensiske områder lever under større eller<br />
mindre pres <strong>og</strong> restriktioner <strong>og</strong> ofte har betalt en høj pris på grund af situationen.<br />
Vi havde desuden møder med officielle repræsentanter <strong>fra</strong> begge sider – politikere <strong>fra</strong> det<br />
palæstinensiske selvstyreråd, medarbejdere <strong>fra</strong> det israelske udenrigsministerium <strong>og</strong> danskere<br />
<strong>fra</strong> repræsentationen i Ramallah <strong>og</strong> ambassaden i Tel Aviv.<br />
Et pr<strong>og</strong>ram, der kun har en uge <strong>til</strong> rådighed, vil altid kun kunne præsentere et udvalg af<br />
helheden. Delegationen er sig bevidst, at der er mange andre lokaliteter, organisationer <strong>og</strong><br />
enkeltpersoner, vi <strong>og</strong>så kunne have mødt, <strong>og</strong> som kunne have videregivet andre synspunkter<br />
<strong>og</strong> erfaringer, både i de israelske <strong>og</strong> de palæstinensiske områder.<br />
3. Den politiske situation<br />
Vi blev briefet om den aktuelle politiske situation af den danske repræsentant i de palæstinensiske<br />
selvstyreområder, Rolf Holmboe, <strong>og</strong> souschef Allan Pagh Kristensen <strong>fra</strong> ambassaden<br />
i Tel Aviv, <strong>og</strong> det var et dystert scenario, der blev tegnet. Besøget fandt sted i en periode,<br />
der var præget af den vestlige blokade mod Hamas-regeringen efter valget i februar; af<br />
fortsatte raketangreb ind over grænsen <strong>fra</strong> Gaza; af psykiske eftervirkninger i <strong>Israel</strong> efter<br />
udfaldet af krigen mod Hizbollah i Libanon, <strong>og</strong> af forgæves bestræbelser på at danne en<br />
palæstinensisk samlingsregering af Hamas <strong>og</strong> Fatah <strong>og</strong> finde en formel, der kunne opfylde<br />
de tre krav, som FN, USA <strong>og</strong> EU i maj ops<strong>til</strong>lede for at ophæve blokaden:<br />
1. At Hamas skulle godkende staten <strong>Israel</strong><br />
2. At Hamas skulle overholde alle tidligere indgåede aftaler mellem <strong>Israel</strong> <strong>og</strong> <strong>Palæstina</strong><br />
3. At Hamas skulle afstå <strong>fra</strong> vold<br />
Blokaden medfører bl.a., at <strong>Israel</strong> siden februar 2006 har indefrosset 50 millioner dollars<br />
om måneden, som myndighederne opkræver i vedr. import/eksport for palæstinenserne. De<br />
offentligt ansatte har nu ikke fået løn i 7 måneder, <strong>og</strong> militserne er ude af kontrol. Næsten al<br />
industri er faldet sammen. Det skønnes, at Hamas har mistet det flertal, organisationen fik<br />
ved valget, men at der samtidig er bred forståelse for Hamas’ afvisning af at anerkende <strong>Israel</strong><br />
som stat.<br />
Værst er situationen i Gaza, som er næsten totalt lukket af <strong>fra</strong> omverdenen, men samtidig<br />
oplever jævnlige incursions (nålestiksoperationer) <strong>fra</strong> hæren i jagten på våben <strong>og</strong> raketaffyringsceller.<br />
Samtidig fortsætter udvidelser af bosættelser på Vestbredden, så 58% af jorden<br />
nu er annekteret, <strong>og</strong> der opføres <strong>til</strong> stadighed nye dele af sikkerhedsbarrieren (muren), der<br />
for ca. 80% vedkommende ligger mere eller mindre langt inde på palæstinensisk område.<br />
I <strong>Israel</strong> er der dyb skuffelse over krigen i Libanon. Krigen har betydet, at <strong>til</strong>liden <strong>til</strong> hæren<br />
er faldet, dels på grund af udfaldet <strong>og</strong> dels på grund af den måde, krigen blev håndteret på.<br />
Den almindelige israeler føler sig magtesløs, <strong>og</strong> både premierminister <strong>og</strong> forsvarsminister<br />
har mistet en stor del af den popularitet, de før nød. Oppositionen <strong>til</strong> højre for regeringen er<br />
3
styrket, <strong>og</strong> mulighederne for at indlede egentlige fredsforhandlinger med palæstinenserne er<br />
skudt om muligt længere ud i fremtiden.<br />
Den indenrigspolitiske situation i <strong>Israel</strong> gør det således urealistisk at tro, at der vil ske en<br />
snarlig bedring. Samtidig er situationen desperat i de palæstinensiske områder på grund af<br />
den økonomiske blokade, <strong>og</strong> de politiske muligheder for at løse op for den synes små.<br />
Indelukningen af palæstinenserne i Gaza kan kun føre <strong>til</strong> større problemer fremover. Derfor<br />
var konklusionen på de politiske analyser, vi blev præsenteret for, at situationen i det hele<br />
taget sandsynligvis vil forværres fremover.<br />
4. Mødet med de lokale kristne<br />
De kristne udgør nu under to procent af befolkningen<br />
i <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> mod ca. 10% i 1948.<br />
De bor hovedsagelig omkring Nazareth (<strong>Israel</strong>),<br />
på Vestbredden i Galilæa <strong>og</strong> i Jerusalem/Betlehem-området.<br />
I selve Jerusalem er der<br />
nu kun ca. 10.000 kristne <strong>til</strong>bage. I Gaza er der<br />
en lille gruppe på omkring 2000 hovedsageligt<br />
ortodokse kristne (ud af en samlet befolkning i<br />
Gaza på ca 1,5 mio.). De lokale kristne <strong>til</strong>hører<br />
for langt hovedpartens vedkommende de ’gamle’<br />
etablerede kirker, delt op på 15 forskellige<br />
kirkesamfund, hvoraf n<strong>og</strong>le (græsk-ortodokse<br />
<strong>og</strong> armensk) kan føre deres lokale rødder <strong>til</strong>bage<br />
<strong>til</strong> i hvert fald det 4. århundrede e.K. Men der er<br />
<strong>og</strong>så opstået små nye evangelikale kirker/menigheder<br />
som resultat af protestantisk<br />
missionsvirksomhed <strong>fra</strong> Vesten.<br />
Desuden findes der i <strong>Israel</strong> ca. 100 messianske<br />
menigheder med hen imod 10.000 medlemmer<br />
foruden 500 katolske hebræiske katolikker. De messianske jøder tror på Jesus som Messias,<br />
men har beholdt deres jødiske identitet <strong>og</strong> kultur.<br />
Alle de lokale kristne - i de ’gamle’ kirker i <strong>Palæstina</strong>, i de nye kirkesamfund <strong>og</strong> de messianske<br />
menigheder i <strong>Israel</strong> - lever under meget pressede vilkår. Hver på deres måde <strong>og</strong> af<br />
forskellige årsager.<br />
4.a Politisk pres<br />
For de gamle kirkers vedkommende skyldes presset først <strong>og</strong> fremmest, at langt hovedparten<br />
af deres medlemmer er palæstinensere, <strong>og</strong> de lider så generelt under de samme vilkår, som<br />
(besættelsesmagten) <strong>Israel</strong> underkaster befolkningen i de palæstinensiske selvstyreområder.<br />
Mange af dem har ligesom andre været på flugt både i 1948 <strong>og</strong> igen i 1967. N<strong>og</strong>le er statsløse,<br />
andre har identitetspapirer <strong>og</strong> <strong>til</strong>ladelser, som hele tiden bliver udvandet <strong>og</strong> draget i<br />
tvivl. De er ramt af arbejdsløshed <strong>og</strong> blokeret erhvervsudvikling; adskilt <strong>fra</strong> familie <strong>og</strong> venner<br />
på grund af israelske vejspærringer, <strong>og</strong> forhindret i at færdes, bygge <strong>og</strong> bosætte sig frit<br />
på grund af sikkerhedsmur <strong>og</strong> manglende <strong>til</strong>ladelser. Samtidig med, at de må se på, at kristne<br />
turister eller zionistiske kristne grupper uhindret har adgang <strong>til</strong> f.eks. de hellige steder i<br />
Jerusalem.<br />
4
Der<strong>til</strong> kommer at kirkerne har n<strong>og</strong>le af deres vigtigste hovedsæder <strong>og</strong> institutioner i Jerusalem.<br />
De kristne kirkeledere bekræftede samstemmende, at det er et reelt problem at skaffe<br />
<strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> at komme ind <strong>og</strong> ud af Jerusalem – <strong>og</strong> det skader kirkernes <strong>og</strong> menighedernes<br />
muligheder. De kristne er generelt veluddannede, <strong>til</strong>hører middelklassen, <strong>og</strong> har ofte familie<br />
i Vesten. Det giver dem god mulighed for at emigrere, hvad mange af dem da <strong>og</strong>så vælger<br />
at gøre. Kun de mest idealistiske vælger frivilligt at blive i området <strong>og</strong> fortsætte arbejdet for<br />
en bedre <strong>til</strong>værelse.<br />
En øget radikalisering både på jødisk <strong>og</strong> muslimsk side i konflikten kunne måske varsle<br />
endnu sværere fremtidsmuligheder for en kristen minoritet. Men det blev fremhævet over<br />
for os <strong>fra</strong> mange sider, at den kristne udvandring ikke skyldes en konflikt mellem kristne <strong>og</strong><br />
muslimer, men først <strong>og</strong> fremmest de svære levevilkår som alle palæstinensere, kristne såvel<br />
som muslimer, lever under. ”Det er ikke Muhammed, der forhindrer mig i at komme ind <strong>til</strong><br />
de hellige steder i Jerusalem – det er israelske soldater,” sagde en kirkeleder på Vestbredden.<br />
Kort før vores besøg havde der været flere <strong>til</strong>fælde af fysiske angreb på kirker som respons<br />
på Pavens ytringer om Islam. Men de blev <strong>til</strong>skrevet enkelte ekstremistiske elementer, <strong>og</strong> de<br />
muslimske ledere havde været hurtige <strong>til</strong> at tage afstand <strong>fra</strong> dem. Kirkelederne gav udtryk<br />
for, at de ikke følte sig alarmeret over episoderne, <strong>og</strong> de lagde vægt på, at der ikke var sket<br />
n<strong>og</strong>et med de store kendte kristne helligdomme. Men de opfordrede <strong>og</strong>så <strong>til</strong>, at vi i Vesten<br />
ikke uoverlagt bruger vores ytringsfrihed uden tanke for, hvordan den skader folk lokalt <strong>og</strong><br />
opildner ekstremister yderligere.<br />
Angreb på kirker - Gaza<br />
Under vores besøg i Gaza så vi et eksempel på den seneste tids angreb, i dette <strong>til</strong>fælde på den<br />
græsk-ortodokse kirke i Gaza By. Angrebet, som var blevet refereret meget dramatisk i medierne,<br />
bestod i, at der var blevet fyret en mindre raket af mod døren <strong>til</strong> kirkens ungdomscenter, så<br />
den var blevet beskadiget. Kirkens præst, Archimandrite Artemios, der blev vækket ved angrebet<br />
midt om natten, t<strong>og</strong> d<strong>og</strong> sagen relativt roligt, <strong>og</strong> <strong>og</strong>så her blev det sagt, at det var n<strong>og</strong>le få<br />
ekstremister <strong>og</strong> ballademagere der stod bag. Det almindelige muslimske samfund var meget<br />
optaget af at tage afstand <strong>fra</strong> episoden <strong>og</strong> fastholde det gode forhold mellem muslimer <strong>og</strong> kristne<br />
– hvad vi <strong>og</strong>så selv hørte <strong>fra</strong> den muslimske chauffør, der kørte os rundt i Gaza.<br />
5
Angreb på kirker - Tulkarem<br />
Et af de andre angreb hørte vi om <strong>fra</strong> en af de<br />
norske deltagere i det kirkelige ledsagerpr<strong>og</strong>ram,<br />
Ingerid Pegg, (tv) som er udstationeret i den lille<br />
by Tulkarem i den nordvestlige del af Vestbredden.<br />
Det er et næsten udelukkende muslimsk<br />
område. Der bor kun én kristen familie på 15<br />
medlemmer i byen, <strong>og</strong> de havde netop i år indviet<br />
en lille kirke. Ingerid var med ved indvielsen,<br />
hvor der <strong>og</strong>så delt<strong>og</strong> muslimer. Efter Pavens<br />
udtalelser var der indbrud i kirken, <strong>og</strong> der blev<br />
sat ild <strong>til</strong> n<strong>og</strong>le dæk, hvorved kirken nedbrændte.<br />
Reaktionen kom prompte. Repræsentanter <strong>fra</strong> det muslimske samfund med borgmesteren i<br />
spidsen t<strong>og</strong> afstand <strong>fra</strong> det skete, <strong>og</strong> der blev med det samme indledt en undersøgelse af, hvem<br />
der stod bag. Den umiddelbare vurdering var, at det var ”drengestreger”. Både det muslimske<br />
samfund <strong>og</strong> bystyret <strong>til</strong>bød at betale for genopførelsen af kirken, <strong>og</strong> en lokal islamisk bevægelse<br />
inviterede de kristne på middag for at undskylde <strong>og</strong> <strong>til</strong>byde dem deres beskyttelse.<br />
De kristne i de etablerede kirker oplever således ikke generelt problemer med at kunne<br />
praktisere deres tro, men de driver heller ikke opsøgende mission i traditionel vestlig forstand.<br />
Den lutherske biskop, Munib Younan, gav udtryk for, at den kristne kirkes sociale<br />
arbejde er en vigtig del af kirkens mission. Direkte adspurgt om hvad han forstod ved mission,<br />
sagde han, at missionen er kirkens essens, <strong>og</strong> at hele hans liv <strong>og</strong> <strong>til</strong>værelse er mission.<br />
Alt, hvad han gør, er mission: gudstjenester, social indsats, dial<strong>og</strong>indsatser. Også arbejdet<br />
for fred er mission.<br />
Det er således en mission i sig selv at blive ved med<br />
at være ’levende stene’ på stedet, hvor kristendommen<br />
opstod. Men det er en daglig kamp for de etablerede<br />
kirker at fastholde en levende kristen <strong>til</strong>stedeværelse<br />
i Det hellige Land, herunder at opretholde<br />
driften af de kristne institutioner, de har ansvaret for,<br />
især skoler <strong>og</strong> klinikker.<br />
Biskop Younan gav <strong>og</strong>så udtryk for, at han som kirkeleder<br />
føler sig forladt af de traditionelle søsterkirker<br />
i Vesten – <strong>og</strong>så i Danmark. Han <strong>og</strong> andre kirkeledere<br />
føler ikke, at der er <strong>til</strong>strækkelig opbakning<br />
<strong>fra</strong> det internationale kristne samfund, hverken økonomisk<br />
eller mht. solidariske initiativer, vedholdende<br />
kontakter osv. De er frustrerede over, at kristne i<br />
resten af verden er mere interesserede i at besøge de<br />
hellige steder <strong>og</strong> se de hellige sten, men glemmer<br />
deres kristne brødre <strong>og</strong> søstre i Det hellige Land.<br />
4.b Religiøst pres<br />
De messianske jøder i <strong>Israel</strong> lever <strong>og</strong>så under pres, men det er af en anden karakter. Fra<br />
forskellig side fik vi indtryk af, den officielle jødedom ikke accepterer mission overhovedet,<br />
<strong>og</strong> at missionærer ikke er velkomne blandt jøder. Udenrigsministeriets ansvarlige for religiøse<br />
spørgsmål fortalte, at man ganske enkelt ikke kan konvertere <strong>fra</strong> jødedommen. Senere<br />
hørte vi om eksempler, hvor interesserede jøder henvendte sig <strong>til</strong> en præst i ly af mørket for<br />
at komme med uden at blive spottet af jødiske naboer, <strong>og</strong> at det ikke ville være ualmindeligt<br />
6
med chikane, hvis det blev opdaget. Det har således store personlige omkostninger at overgå<br />
<strong>til</strong> at være messiansk jøde Den største vækst i menighederne i senere år har været blandt<br />
jødiske indvandrere <strong>fra</strong> Rusland. Disse tegner sig nu for cirka 40% af de messianske jøder.<br />
Vi hørte bl.a. om menighedernes situation under et besøg på Caspari Centret. Menighederne<br />
holder fast ved jødiske skikke såsom omskæring, bar mitzah <strong>og</strong> fejring af religiøse højtider,<br />
men ellers er de meget forskellige. De dækker et bredt spektrum <strong>fra</strong> karismatiske <strong>til</strong> ikkekarismatiske<br />
<strong>og</strong> helt over <strong>til</strong> de anti-karismatiske. Hver menighed er selvstændig, men der<br />
samarbejdes på mange områder, såsom ungdomslejre <strong>og</strong> stævneweekender. Vi fik beskrevet<br />
de messianske menigheders forhold <strong>til</strong> de traditionelle kirker som ’så godt som ikke eksisterende’,<br />
men hørte <strong>og</strong>så ønske om, at det skulle blive bedre. Til gengæld findes der efter<br />
sigende et godt fællesskab mellem n<strong>og</strong>le af de messianske menigheder <strong>og</strong> n<strong>og</strong>le evangelikale<br />
arabiske kirker. Vi fik ligeledes fortalt, at de messianske menigheders engagement i kampen<br />
for retfærdighed <strong>og</strong> menneskerettigheder ”for tiden er minimalt”, men at n<strong>og</strong>le ønsker,<br />
at der ville være et større engagement i denne sag”.<br />
4.c Forskellige missionssyn <strong>og</strong> dagsordener<br />
Selvom der er så få kristne <strong>til</strong>bage i Mellemøsten, er der en del kræfter, der er med <strong>til</strong> at<br />
splitte dem ad. Det blev flere gange under besøget tydeligt, at de indbyrdes relationer mellem<br />
de forskellige slags kristne på n<strong>og</strong>le punkter er meget problematiske. Vi mødte lederne<br />
af de gamle kirker omkring et bord i Jerusalem. Indenfor denne gruppe er der mange stridigheder<br />
f.eks. omkring Gravkirken, men de er d<strong>og</strong> på talefod, <strong>og</strong> flere af dem understregede<br />
behovet for at styrke deres interne samarbejde. Det økumeniske ledsagerpr<strong>og</strong>ram EAPPI<br />
er det aktuelt bedste eksempel på et samarbejde, som de nu alle er glade for.<br />
Den skarpeste skillelinje går imidlertid nok ved forskellene i missionssyn <strong>og</strong> politisk analyse<br />
mellem de gamle kirker på den ene side <strong>og</strong> på den anden side de nye hovedsagelig protestantiske<br />
kirker hvoraf n<strong>og</strong>le, men ikke alle, er af evangelikal eller karismatisk observans.<br />
Gennem et møde med den tidligere danske præst i Jerusalem, Jan Mortensen, fik vi et nuanceret<br />
indblik i det missionssyn, som de nye kirker kommer med. Det handler for dem om at<br />
forkynde evangeliet med ord, opsøgende <strong>og</strong> direkte, uanset om det vækker modstand eller<br />
skaber konflikter. Men der er store forskelle, <strong>og</strong>så mellem dem. N<strong>og</strong>le af dem har udover<br />
missionen <strong>og</strong>så en klar zionistisk dagsorden i form af stærk støtte <strong>til</strong> staten <strong>Israel</strong>, mens<br />
andre ikke deler dette syn.<br />
For de gamle kirker kommer dette <strong>til</strong> at virke som om de nye kirkers egen dagsorden er<br />
vigtigere end hensynet <strong>til</strong> de kristne brødre <strong>og</strong> søstre, der i forvejen lever under vanskelige<br />
vilkår. De gamle kirkers missionssyn er et andet, som beskrevet ovenfor, fordi de længe har<br />
levet som minoritet blandt to dominerende religioner i området.<br />
7
I forholdet <strong>til</strong> de kristne zionister skiller den politiske analyse de kristne ad. Det virker provokerende<br />
på de lokale kirker, at de kristne zionister i kraft af deres politiske <strong>og</strong> religiøse<br />
overbevisning virker mere optagede af jødernes <strong>til</strong>bagevenden <strong>til</strong> Det hellige Land <strong>og</strong> den<br />
jødiske stats overlevelse end af de vilkår, som de kristne må leve under på Vestbredden <strong>og</strong> i<br />
Gaza mht. undertrykkelse <strong>og</strong> en udsigtsløs fremtid. Derfor lægger kirkelederne kraftigt afstand<br />
<strong>til</strong> denne gruppe kristne, som de føler giver den internationale opinion et indtryk af, at<br />
kristne verden over alene støtter <strong>Israel</strong>.<br />
På det politiske niveau gør de lokale kirker sig <strong>til</strong> talsmænd<br />
for fred <strong>og</strong> forsoning <strong>og</strong> fredelig sameksistens imellem<br />
religionerne <strong>og</strong> den jødiske <strong>og</strong> palæstinensiske befolkningsgruppe.<br />
De fastholder, at der må findes en løsning,<br />
der respekterer, at der er to folk <strong>og</strong> tre religioner i det<br />
samme land. Vi hørte ingen kristne anfægte <strong>Israel</strong>s ret <strong>til</strong> at<br />
eksistere, men mange var kritiske overfor den politik, <strong>Israel</strong><br />
fører overfor palæstinenserne. De afviser den jødiske<br />
kolonisering af deres land, <strong>og</strong> selvom de selvfølgelig tager<br />
afstand <strong>fra</strong> vold, påpeger de <strong>og</strong>så, at en del af volden udspringer<br />
af den frustration, der bliver resultatet af den førte<br />
politik. Og de frygter, at ekstremister på begge sider får alt<br />
for meget spillerum. Midt i den svære situation mødte vi<br />
mennesker, som med beundringsværdig ukuelighed <strong>og</strong><br />
menneskeligt overskud arbejdede for at fastholde håbet om<br />
fred <strong>og</strong> en bedre <strong>til</strong>værelse for alle – <strong>og</strong> mange af dem var kristne.<br />
Et konkret eksempel på de kristnes rolle som<br />
brobyggere oplevede vi hos organisationen<br />
Wi’am - Palestinian Centre for Conflict Resolution<br />
- i Betlehem, hvor vi havde talte med lederen<br />
Zoughbi Zoughbi.<br />
Wi’am blev etableret i 1995 <strong>og</strong> er en kristen<br />
græsrodsbevægelse der primært arbejder med<br />
de konflikter, der opstår i familier.<br />
På grund af den belastende besættelse er der<br />
langt flere konflikter i palæstinensiske familier<br />
end tidligere, <strong>og</strong> specielt kvinder <strong>og</strong> børn lider<br />
under det økonomiske, sociale <strong>og</strong> politiske pres,<br />
der ligger på det palæstinensiske samfund – <strong>og</strong> dermed på den enkelte palæstinenser. Wi’am<br />
udfører en lang række konfliktløsende aktiviteter, der retter sig mod børn, kvinder <strong>og</strong> mænd, <strong>og</strong><br />
de samarbejder <strong>og</strong>så med den israelske fredsbevægelse, hvor dette er muligt. En af de større<br />
aktiviteter er sommerlejre, hvor børnene får mulighed for leg <strong>og</strong> samvær med andre børn.<br />
Det er Zoughbi Zoughbis oplevelse, at mennesker reagerer både historisk <strong>og</strong> hysterisk i en<br />
konflikt situation, som denne: Historisk ved huske <strong>og</strong> genopleve andre uretfærdigheder i fortiden<br />
<strong>og</strong> hysterisk ved at hidse sig op, handle irrationelt, hævne blindt <strong>og</strong> ty <strong>til</strong> voldelige midler.<br />
Zoughbi Zoughbi pointerede, at det, der sker nu, ikke er en religionskrig, men en kamp mellem<br />
en besættelsesmagt <strong>og</strong> et besat folk (han nævnte, at det ikke var Mohammed, men besættelsesmagten,<br />
der forbød ham adgang <strong>til</strong> Jerusalem!). Han understregede slutteligt at problemet<br />
ikke var jøderne som folk eller jødedom som religion, men <strong>Israel</strong> som besættelsesmagt.<br />
8
Traumeheling i Beit Sahour<br />
I Beit Sahour, som er en forstad <strong>til</strong> Betlehem,<br />
mødte vi den kristne organisation YMCA. De har<br />
et omfattende pr<strong>og</strong>ram med traumeheling ved<br />
hjælp af professionelle teams, der er spredt ud<br />
på Vestbredden. Pr<strong>og</strong>rammet startede i 1989<br />
under den første intifada, <strong>og</strong> Folkekirkens Nødhjælp<br />
har støttet det <strong>fra</strong> starten. Pr<strong>og</strong>rammet<br />
yder individuel rådgivning <strong>og</strong> støtte <strong>til</strong> torturofre<br />
eller mennesker, der på anden måde er ramt af<br />
besættelsen, er blevet slået eller været udsat for<br />
andre overgreb, har overværet voldsomme begivenheder,<br />
har mistet nære slægtninge <strong>og</strong> venner eller ’bare’ bukker under for den konstant usikre<br />
<strong>og</strong> stressende situation. Der gives konkret hjælp i form af f.eks. fysiske hjælpemidler eller<br />
omskoling <strong>og</strong> uddannelse.<br />
Lederen Nader Abu Amsha fortalte, at det er hårdt arbejde, men at YMCA <strong>og</strong>så oplever glæden<br />
ved at se, at deres faglige indsats virker – som f.eks. i <strong>til</strong>fældet med en ung mand, der efter<br />
tortur havde udviklet en psykisk betinget lammelse <strong>og</strong> forgæves havde opsøgt læger for at blive<br />
kureret. Gennem traumerådgivningen blev der løst op for lammelsen, så han igen kunne bevæge<br />
sig normalt.<br />
På centret i Beit Sahour er der kapacitet <strong>til</strong> at have 60 klienter boende i seks måneder, hvis der<br />
kræves en særlig indsats. Tidligere var det praksis, at de t<strong>og</strong> hjem en gang om måneden for<br />
ikke at miste den nære kontakt med deres lokale miljø. Men det kan ikke længere lade sig gøre.<br />
Hvis de overhovedet kan få de relevante <strong>til</strong>ladelser, vil det være for belastende for dem at skulle<br />
gennem kontrolposter <strong>og</strong> risikere konfrontationer eller ydmygende behandling.<br />
5. Den humanitære krise<br />
Delegationen mødte et civilsamfund under meget stort pres. Pga. den internationale blokade<br />
<strong>og</strong> <strong>Israel</strong>s indefrysning af palæstinensiske penge er en humanitær krise under opsejling, ikke<br />
bare i Gaza hvor den på mange måder allerede er i fuldt flor, men <strong>og</strong>så på Vestbredden.<br />
Dette kommer oveni en palæstinensisk dagligdag præget af mange forskellige former for<br />
overgreb <strong>og</strong> chikane. Den israelske menneskerettighedsorganisation B’Tselem arbejder med<br />
at dokumentere disse overgreb, der bl.a. inkluderer administrativ nedrivning af huse, vold<br />
mod civilpersoner, hindring af bevægelsesfrihed <strong>og</strong> ulovlig ekspropriering af land.<br />
5.a Muren/Hegnet<br />
Det mest alvorlige <strong>og</strong> gennemgribende indgreb<br />
i mange palæstinenseres hverdag har d<strong>og</strong> været<br />
bygningen af den såkaldte sikkerhedsbarriere,<br />
i byområderne i form af en mange meter<br />
høj mur, andre steder i form af et hegn med<br />
pigtråd, elektricitet <strong>og</strong> overvågning. <strong>Israel</strong>s<br />
argument for at bygge muren er, at man vil<br />
forhindre palæstinensiske selvmordsbombere i<br />
at nå deres mål i <strong>Israel</strong>. Men reelt adskiller<br />
muren ikke blot israelere <strong>fra</strong> palæstinensere,<br />
men <strong>og</strong>så hundredtusindvis af palæstinensere<br />
<strong>fra</strong> andre palæstinensere. Muren følger ikke<br />
den grønne linie – våbenhvilelinien <strong>fra</strong> 1967. De fleste steder er den bygget langt inde på<br />
Vestbredden, <strong>og</strong> sine steder gør den dybe indhug ind i de besatte områder.<br />
9
Murens linieføring vil medføre, at megen jord, der ind<strong>til</strong> nu har <strong>til</strong>hørt palæstinensere, vil<br />
blive beslaglagt. Da muren afskærer mange palæstinensere <strong>fra</strong> deres jord, er det svært for<br />
dem at passe den. Jorden kommer således <strong>til</strong> at ligge ubenyttet hen. Efter tre år kan denne<br />
jord så ganske lovligt inddrages <strong>til</strong> ’andet formål’ uden n<strong>og</strong>en form for kompensation <strong>til</strong> den<br />
tidligere ejer. Samtidig gør muren almindelige menneskers adgang <strong>til</strong> arbejde, uddannelse,<br />
sundhedsvæsen <strong>og</strong> kontakt mellem familiemedlemmer overordentlig vanskelig eller direkte<br />
umulig. I det israelske udenrigsministerium fik vi at vide, at muren ikke er ’irreversibel’, at<br />
den altså vil være <strong>til</strong> forhandling. Men i praksis blokerer den så mange af befolkningens<br />
muligheder <strong>og</strong> indebærer så omfattende fysiske indgreb i form af sikkerhedszoner, terminaler<br />
<strong>og</strong> vejanlæg <strong>og</strong> eksproprieringer, at den effektivt underminerer ethvert forsøg på at skabe<br />
en levedygtig fremtidig palæstinensisk stat.<br />
Børn alene gennem checkpoint<br />
Muren adskiller Betlehem <strong>fra</strong> Jerusalem, <strong>og</strong> den har <strong>og</strong>så placeret i hvert fald ét hus i ingenmandsland.<br />
Huset ligger på Jerusalem-siden af muren, men dets indbyggere har palæstinensisk<br />
identitet. Rent juridisk er de derfor pludselig kommet <strong>til</strong> at opholde sig ulovligt i deres eget<br />
hus. Skolen ligger i Betlehem, <strong>og</strong> familiens børn må hver dag gå alene forbi soldaterne <strong>og</strong> gennem<br />
Tantuur-terminalen (checkpointet) på vej <strong>til</strong> <strong>og</strong> <strong>fra</strong> skole. Deres forældre kan ikke gå med<br />
dem, da de så risikerer ikke at kunne komme <strong>til</strong>bage <strong>til</strong> huset, fordi de ikke har lov <strong>til</strong> at rejse ind<br />
i Jerusalem. Børnene ved heller aldrig, om de kan komme igennem terminalen. Den kan når<br />
som helst lukke. Når de ikke kan komme hjem, overnatter de hos n<strong>og</strong>et familie i Betlehem.<br />
Mens vi stod <strong>og</strong> hørte om situationen, så vi de to små børn begive sig alene hen mod terminalen,<br />
mens deres far stod <strong>og</strong> så efter dem.<br />
10
Høsten kommer ikke gennem muren<br />
Norske Ingerid Pegg <strong>fra</strong> det økumeniske ledsagerpr<strong>og</strong>ram EAPPI fortæller om murens virkning<br />
for bønderne omkring Tulkarem:<br />
”Der er to landbrugsporte, som kun er åbne på bestemte tidspunkter. over 100 bønder møder<br />
op ved porten, når den er åben mellem kl. 6 <strong>og</strong> 7 om morgenen. Det er ikke sikkert, alle når<br />
igennem. Jeg er der <strong>og</strong> følger med, i hvor mange mænd, kvinder, maskiner, æsler eller får, der<br />
kommer igennem. Det hænder, at kun halvdelen af bønderne er kommet igennem kl. 7, eller<br />
måske vælger soldaterne at lukke porten tidligere. Jeg forsøger så at motivere soldaterne <strong>til</strong> at<br />
lade flere arbejdere komme igennem. Lykkes det ikke, ringer jeg f.eks. <strong>til</strong> Røde Kors, som taler<br />
med soldaterne, <strong>og</strong> måske lykkes det at få n<strong>og</strong>le flere igennem.<br />
Man skal tage <strong>til</strong>bage igen mellem 11 <strong>og</strong> 12 eller mellem 15 <strong>og</strong> 16. Bliver man forhindret i at<br />
komme <strong>til</strong>bage <strong>til</strong> tiden, opholder man sig illegalt på sin egen jord. N<strong>og</strong>le kan opleve, at æslet<br />
får lov <strong>til</strong> at komme igennem, men ikke bonden selv. Og det er kun den person, der ejer jorden,<br />
der kan få <strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> at komme igennem, ikke hans medhjælpere. Det er heller ikke <strong>til</strong>ladt at<br />
anvende maskiner <strong>til</strong> at bringe f. eks. olivenhøsten <strong>til</strong>bage igennem porten. Bønderne får kun<br />
lov at medbringe det, de selv kan bære. Det betyder, at en meget stor del af høsten ender med<br />
at gå <strong>til</strong> spilde. Og i sidste ende er der risiko for, at jorden bliver eksproprieret, fordi den ligger<br />
ubenyttet hen.”<br />
Mur gennem huset<br />
Dina Skatvedt Rygg <strong>fra</strong> Norge, som er udstationeret<br />
for det økumeniske ledsagerpr<strong>og</strong>ram i<br />
Jerusalem, fortalte en historie om en velhavende<br />
palæstinensisk mand, der havde et fint hus i<br />
Tulkarem. Desværre lå huset netop der, hvor<br />
muren skulle bygges, <strong>og</strong> først fik han besked på,<br />
at huset skulle rives ned.<br />
Det lykkedes ham at afværge dette, så huset fik<br />
lov at blive liggende. Men en af dets vægge blev<br />
en del af muren – ud imod en vej. Mandens datter<br />
<strong>og</strong> barnebarn boede lige ovre på den anden<br />
side af vejen, <strong>og</strong> han plejede at besøge dem dagligt. Men det blev han nu afskåret <strong>fra</strong>.<br />
I stedet klatrede han så hver dag op på taget af sit hus <strong>og</strong> stod <strong>og</strong> vinkede ned <strong>til</strong> dem der<strong>fra</strong>.<br />
Men så blev der etableret en militær overvågningspost ovenpå huset, <strong>og</strong> han måtte ikke længere<br />
gå derop. I stedet begyndte han at stable borde <strong>og</strong> stole oven på hinanden i gården, så han<br />
kunne stå oppe på dem <strong>og</strong> vinke ind <strong>til</strong> barnebarnet. Men <strong>og</strong>så det endte med at blive umuliggjort,<br />
<strong>og</strong> nu er hans kontakt <strong>til</strong> familien begrænset <strong>til</strong>, at han kan stå <strong>og</strong> banke på en del af muren,<br />
der er lavet af metal – <strong>og</strong> modtage bankesignaler den modsatte vej <strong>fra</strong> barnebarnet. Dina<br />
fortalte, at han tidligere havde været en driftig forretningsmand, men nu sad han bare apatisk<br />
<strong>til</strong>bage i sit hus.<br />
5.b Situationen i Jerusalem<br />
Muren er med <strong>til</strong> at fastholde annekteringen af Østjerusalem. I samspil med en lovgivning,<br />
der konsekvent favoriserer israelere frem for palæstinensere, fører muren <strong>og</strong> dens linjeføring<br />
<strong>til</strong>, at mange palæstinensere mere eller mindre frivilligt vælger at flytte <strong>fra</strong> Østjerusalem<br />
ud på Vestbredden. Dermed mister man sin status som borger i Jerusalem – <strong>og</strong> de privilegier<br />
der følger med den. Bliver man boende i Jerusalem, afskæres man <strong>til</strong> gengæld effektivt<br />
<strong>fra</strong> palæstinenserne på Vestbredden.<br />
11
Lovgivningen gør det nærmest umuligt for palæstinensere at få <strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> at bygge nyt<br />
eller udvide eksisterende ejendomme på deres egne grunde – især i Østjerusalem. Samtidig<br />
bygges der flittigt på nye boligkvarterer <strong>til</strong> jødiske beboere. Hvis man som beboer i Jerusalem<br />
gifter sig med en person <strong>fra</strong> Vestbredden, er det som hovedregel <strong>og</strong>så umuligt at få<br />
ægtefællen <strong>til</strong> Jerusalem. Hvis et sådant ægtepar vil bo sammen, tvinges de <strong>til</strong> at flytte <strong>til</strong><br />
Vestbredden. Menneskerettighedsorganisationen B’Tselem har dokumenteret utallige eksempler<br />
på dette. Resultatet er, at der i løbet af de sidste 10-15 år er blevet jødisk flertal i<br />
det tidligere arabiske Østjerusalem.<br />
Får jeg lov <strong>til</strong> at besøge min syge mor?<br />
I Betlehem stødte delegationen <strong>til</strong>fældigt på Mitri Raheb, den<br />
lutherske præst der har været drivkraft i udviklingen af Det<br />
internationale Center, <strong>og</strong> som i 2005 fik sin b<strong>og</strong> ”Betlehem<br />
under belejring” udgivet på dansk. Han skulle efter planen<br />
have været borte på rejse, men hans gamle mor var blevet<br />
meget syg <strong>og</strong> indlagt på hospitalet i Jerusalem. Det ligger<br />
ikke mere end 10-15 minutters kørsel <strong>fra</strong> Betlehem, <strong>og</strong> lægerne<br />
ville gerne have, at han kom ind <strong>og</strong> var med <strong>til</strong> samtaler<br />
om behandlingen af moderen.<br />
Men muren skiller Betlehem <strong>fra</strong> Jerusalem, <strong>og</strong> palæstinensere<br />
<strong>fra</strong> Vestbredden har generelt ikke adgang <strong>til</strong> Jerusalem, så<br />
han kan ikke uden videre tage ind <strong>til</strong> hospitalet. Nu måtte han<br />
så bruge timer på at forsøge at ringe de israelske myndigheder<br />
op for at få <strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> at komme gennem muren. Men<br />
som delegationen traf ham der udenfor hans kirke, anede han<br />
ikke, om det ville lykkes for ham at nå frem <strong>til</strong> moderen.<br />
Under 2 % af befolkningen på Vestbredden<br />
har <strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> at besøge Jerusalem. Fire store<br />
terminaler kontrollerer adgangen <strong>til</strong> byen. Der<br />
skal ansøges om <strong>til</strong>ladelse <strong>til</strong> alle hospitals- <strong>og</strong><br />
familiebesøg <strong>og</strong> <strong>til</strong> at komme i kirke. Mange<br />
får ikke <strong>til</strong>ladelsen, <strong>og</strong> hvis man ikke har papirerne,<br />
forsøger man ikke. Man kan blive arresteret,<br />
hvis man ikke har de rigtige papirer på<br />
de ”rigtige” steder.<br />
Augusta Victoria under pres<br />
Augusta Victoria Hospitalet, som <strong>til</strong>hører Det<br />
lutherske Verdensforbund, ligger på Oliebjerget<br />
i Østjerusalem. Hospitalet har kun <strong>til</strong>ladelse<br />
<strong>til</strong> at modtage patienter med palæstinensisk<br />
identitetskort <strong>og</strong> skal derfor søge om indrejse<strong>til</strong>ladelse<br />
<strong>til</strong> samtlige patienter. Denne opgave<br />
kræver to ansattes fulde arbejdstid.<br />
Hospitalet ser sig selv som en vigtig palæstinensisk<br />
institution, som ud over at <strong>til</strong>byde sygdomsbehandling<br />
<strong>til</strong> palæstinensere på Vestbredden har <strong>til</strong> opgave at sikre palæstinensisk<br />
<strong>til</strong>stedeværelse i Jerusalem samt dial<strong>og</strong> med <strong>Israel</strong> på forskellige niveauer. Det har været<br />
12
vigtigt for hospitalet at udvikle medicinske specialer på et sådan niveau, at hospitalet kan<br />
konkurrere med de bedste israelske hospitaler. Det betyder, at de israelske myndigheder<br />
ikke kan nedlægge hospitalet <strong>og</strong> henvise patienterne <strong>til</strong> hospitaler på Vestbredden, da disse<br />
hospitaler ikke kan <strong>til</strong>byde den samme høje behandlingsstandard. De fire hovedområder for<br />
hospitalet er behandling af kræft, diabetes, øre/hals/næse-komplikationer <strong>og</strong> en stor nyreafdeling<br />
som modtager både voksne <strong>og</strong> børn i dialyse. Flere danskere har været med <strong>til</strong> at<br />
sætte vigtige præg på hospitalet. Vi mødte under besøget både professor Torben Deckert,<br />
der er involveret i opbygningen af diabetesafdelingen, <strong>og</strong> fodterapeut Kirsten Larsen, der<br />
har været med <strong>til</strong> at opbygge fodklinikken.<br />
Det lutherske Verdensforbunds direktør, Mark Brown, berettede om hvordan Augusta Victoria<br />
Hospitalet oplever store vanskeligheder på grund af muren, <strong>og</strong> den stramning af bevægelsesfriheden,<br />
som den har afstedkommet. Den bus-service, som hospitalet har etableret<br />
for at <strong>fra</strong>gte patienter <strong>og</strong> medarbejdere <strong>fra</strong> Vestbredden <strong>til</strong> hospitalet, er truet af ændringer i<br />
sikkerhedskontrollen. En eksisterende aftale om, at busserne kunne passere uden for meget<br />
besvær, er netop blevet annulleret. Nu kræver grænsepolitiet, at alle bussernes passagerer<br />
stiger ud <strong>og</strong> går <strong>til</strong> fods igennem de lange terminaler.<br />
Ud over de store menneskelige omkostninger, som det har for de ofte fysisk svækkede patienter,<br />
betyder det, at både patienter <strong>og</strong> personale ankommer 2-3 timer for sent <strong>til</strong> hospitalet<br />
med forsinkelser <strong>og</strong> ineffektivitet <strong>til</strong> følge. Ind<strong>til</strong> videre er der kun én buslinie, der er ramt,<br />
men hospitalet frygter, at det vil brede sig <strong>til</strong> de øvrige busser. Aktuelt er der 65 dialysepatienter,<br />
hvoraf 33 er børn. Den stærkt begrænsede <strong>og</strong> besværliggjorte bevægelighed betyder,<br />
at disse patienter - som har behov for dialyse hver anden dag - er yderst udsatte for<br />
afbrydelser i behandlingen. Det kan, i sidste ende være livstruende.<br />
!<br />
"<br />
"<br />
" #<br />
$ #<br />
% " & % %<br />
" $ ' "<br />
'<br />
%<br />
"<br />
13
Svær vej <strong>til</strong> <strong>til</strong>givelse<br />
Jalal Khudari er skoleinspektør. Han har altid haft problemer<br />
med det hebraiske spr<strong>og</strong>, med jøder, israelere. Hans familie<br />
t<strong>og</strong> flugten i 1967, da han var fem år. Moderen <strong>og</strong> de fem<br />
søstre <strong>og</strong> to brødre t<strong>og</strong> først af sted. Faderen skulle følge<br />
efter. Turen forandrede hans verden fuldstændig. Et israelsk<br />
fly fløj hen over dem, vendte <strong>til</strong>bage, <strong>og</strong> så kom bomben.<br />
”Jeg ser det stadig for mig,” siger han <strong>og</strong> fortsætter: ”Min<br />
lillebror på under et år døde i favnen på min mor. En af mine<br />
søstre døde, <strong>og</strong> en anden søster kom slemt <strong>til</strong> skade. Min<br />
søster overlevede, men blev ødelagt for livet. Alligevel har<br />
hun en stærk sjæl, en stærk ånd. Hun vil ikke skade andre.<br />
Hun taler om <strong>og</strong> for fred.<br />
Under den første intifada så jeg en israelsk soldat dræbe<br />
min ven. En dag kaldte min far mig ind <strong>til</strong> TV, hvor der var<br />
en udsendelse om Hitler <strong>og</strong> Holocaust. Min far ville, at jeg<br />
skulle se det. ”Kom <strong>og</strong> sid ned, min søn <strong>og</strong> bare se. Bare se, sig ikke n<strong>og</strong>et.” Bagefter sagde<br />
han: ”Had ikke!” Min far ville, at vi skulle <strong>til</strong>give, forsone os.<br />
Senere blev jeg inviteret <strong>til</strong> en konference med Parents’ Circle. Ved ankomsten sagde de: ”Kom<br />
<strong>og</strong> hils på din ven!” men jeg gav bare hånd <strong>og</strong> sagde: ”Godt at møde dig, men du er ikke min<br />
ven.” Men jeg t<strong>og</strong> alligevel en beslutning om at være med – om ikke for andet, så for mine tre<br />
børns skyld.”<br />
Jalal har siden været dybt involveret i arbejdet i Parents’ Circle med foredrag på skoler <strong>og</strong> studiesteder<br />
<strong>og</strong> med afholdelse af lejre for palæstinensiske <strong>og</strong> israelske børn, der har mistet.<br />
5.c Situationen i Gaza<br />
Det lykkedes delegationen at inkludere et en-dags besøg i Gaza i tæt konsultation med det<br />
danske repræsentationskontor i Ramallah mht. sikkerhedssituationen. Turen gik <strong>til</strong> flygtningelejren<br />
Jabaliya <strong>og</strong> <strong>til</strong> Gaza By, <strong>og</strong> vi havde selskab af Kristeligt Dagblads udstationerede<br />
medarbejder Allan Sørensen.<br />
Da <strong>Israel</strong> for godt et år siden trak sig ud af Gaza <strong>og</strong> rømmede bosættelserne, så situationen<br />
ud <strong>til</strong> at være fuld af nye muligheder. De israelske soldater <strong>og</strong> deres vejspærringer <strong>og</strong> razziaer<br />
var væk. Store landområder lå åbne <strong>og</strong> kunne overtages af lokale palæstinensere <strong>og</strong> skabe<br />
grundlag for en opblomstring af økonomien.<br />
Men sådan gik det ikke. De militante grupper optrappede deres indbyrdes magtkamp, volden<br />
t<strong>og</strong> <strong>til</strong>, <strong>og</strong> Gaza bliver regelmæssigt brugt som affyringsrampe for raketangreb på <strong>Israel</strong>.<br />
Valgsejren <strong>til</strong> Hamas, som især var stor i Gaza, medførte økonomisk blokade <strong>fra</strong> <strong>Israel</strong> <strong>og</strong><br />
Vesten, <strong>og</strong> efter Hamas’ kidnapning af en israelsk soldat fulgte dels en massiv israelsk offensiv<br />
ind i Gaza <strong>og</strong> dels en næsten hermetisk lukning af området.<br />
14
Palæstinenserne karakteriserer Gaza som ”et stort fængsel”. Hvor der før var lange køer af<br />
daglejere eller andre rejsende, er der nu kun lange tomme betongange. Vi så stort set ingen<br />
mennesker, mens vi gik gennem Erez-terminalen. De eneste beboere, der måske kan få <strong>til</strong>ladelse<br />
<strong>til</strong> at rejse ud, er mennesker med så svære helbredsproblemer, at de knap kan gå selv<br />
<strong>og</strong> skal have hospitalsbehandling udenfor Gaza. Befolkningen i Gaza har ingen mulighed<br />
for som tidligere at tage arbejde eller sælge deres varer udenfor Gaza. Det har betydet, at<br />
produktion <strong>og</strong> handelsliv nu ligger fuldstændig i ruiner, <strong>og</strong> arbejdsløsheden er tårnhøj. FNs<br />
særorganisation for palæstinensiske flygtninge, UNRWA, har kraftigt måttet udvide antallet<br />
af mennesker, som får <strong>til</strong>delt fødevarerationer.<br />
Middelhavet udenfor Gazas kyst lå skinnende<br />
blankt i solen, da vi spiste frokost på en af de<br />
halvlukkede restauranter lands kysten. Men<br />
stranden var nærmest øde, for fiskernes adgang<br />
<strong>til</strong> havet er stærkt begrænset af israelske<br />
patruljebåde. Rent vand er der <strong>og</strong>så mangel på,<br />
fordi grundvandet pga. befolkningspresset <strong>og</strong><br />
pga. israelske boringer omkring Gaza gradvis<br />
bliver <strong>til</strong> brakvand, dvs. fyldt med indtrængende<br />
saltvand <strong>fra</strong> Middelhavet. Der<strong>til</strong> kommer, at<br />
den israelske hær har bombet transformatorerne<br />
i Gazas elektricitetsværk, så al strøm skal<br />
produceres af generatorer.<br />
Pga den desperate situation er befolkningen i Gaza generelt mere radikaliserede end på<br />
Vestbredden. Området er på størrelse med Langeland, <strong>og</strong> der bor knap 1,5 mio. mennesker,<br />
hvoraf over halvdelen er under 15 år. En stor del af indbyggerne er oprindeligt flygtninge<br />
eller efterkommere af flygtninge <strong>fra</strong> <strong>Israel</strong>s oprettelse <strong>og</strong> krigen i 1948. Familierne stammer<br />
<strong>fra</strong> de mange palæstinensiske landsbyer i den vestlige del af <strong>Israel</strong>, <strong>og</strong> mange af dem bor<br />
stadig i de gamle flygtningelejre, som nu efterhånden er byer med tæt sammenbyggede huse<br />
<strong>og</strong> smalle gader. Fremtidsudsigterne for den meget unge befolkning er så dårlige, at der er<br />
god grobund for ekstremisme.<br />
I den periode vi besøgte området blev der <strong>og</strong>så dagligt affyret Qassam-raketter ud mod <strong>Israel</strong>.<br />
De har ikke medført de store tabstal, men de bidrager <strong>til</strong> at vedligeholde israelernes frygt<br />
<strong>og</strong> usikkerhed <strong>og</strong> <strong>til</strong> at eskalere situationen. <strong>Israel</strong>erne svarer igen med jævnlige nålestiksoperationer<br />
(”incursions”), præcisionsbombninger af huse, der menes at rumme våbenlagre<br />
eller soldater. Vi fik at vide, at 40 huse er blevet bombet på den måde på to måneder. Ofte<br />
bliver der ringet <strong>til</strong> det pågældende hus med besked <strong>til</strong> familien om, at de har tre minutter <strong>til</strong><br />
15
at komme ud af huset, der derefter bliver jævnet med jorden. Undertiden antager dette karakter<br />
af chikane, hvor der gives et forvarsel, som ikke bliver fulgt op på det tidspunkt. Derefter<br />
lever familien så i en evig angst.<br />
Da vi var der, var det en rolig dag, selvom der samme nat havde der været sådan et israelsk<br />
angreb i Rafah, hvorved en pige på 13 var blevet dræbt. Ved Erez-terminalen hørte vi kanonild<br />
i det fjerne. Få uger efter vores besøg startede den næste israelske offensiv i kampen<br />
mod raketterne.<br />
Vores værter ved besøget var Det mellemøstlige kirkeråd, MECC, der som n<strong>og</strong>le af de få<br />
opretholder et socialt <strong>og</strong> humanitært arbejde i området. På MECCs sundhedsklinikker rådgives<br />
gravide <strong>og</strong> nybagte mødre. Ernæringssituationen er dårlig, især blandt børn. Mange<br />
børn lider af anæmi <strong>og</strong> er undervægtige på grund af dårlig kost <strong>og</strong> mangel på vitaminer <strong>og</strong><br />
mineraler. Vi så <strong>og</strong>så mobile tandlægeklinikker, hvor al behandling ligesom på lægeklinikkerne<br />
var gratis, da ingen jo har penge.<br />
På grund af mangelfuld eller ingen skolegang er analfabetisme udbredt, undervisningen er<br />
ringe, når den er der, <strong>og</strong> mange finder det hele temmelig irrelevant <strong>og</strong> forlader skolerne.<br />
MECC samler n<strong>og</strong>le af de unge ”dropouts” op <strong>og</strong> oplærer dem i forskellige håndværk, som<br />
mekanikere <strong>og</strong> tømrere, så de en dag kan hjælpe med <strong>til</strong> at forsørge deres familie. Hvis der<br />
ellers er arbejde <strong>og</strong> n<strong>og</strong>en, der kan betale for det. Men i så udsigtsløs en situation kan det<br />
være svært at bevare motivationen.<br />
Med <strong>til</strong> sin datters bryllup?<br />
I Gaza mødte vi Det mellemøstlige Kirkeråds<br />
lokale leder, den græsk-ortodokse Constantine<br />
Dabbagh. Hans datter har giftet sig med<br />
en palæstinenser <strong>fra</strong> Betlehem. Det var kun<br />
med nød <strong>og</strong> næppe, at det lykkedes Costa at<br />
nå frem <strong>til</strong> deres bryllup for n<strong>og</strong>le år siden –<br />
dagen inden vidste han ikke, om han ville få<br />
<strong>til</strong>ladelse – <strong>og</strong> i den aktuelle situation er det<br />
næsten umuligt for ham at komme <strong>til</strong> at besøge<br />
dem. Han kunne vælge at udvandre som<br />
mange andre af de kristne palæstinensere.<br />
Men han bliver i Gaza, selvom han snart går på pension efter en menneskealders arbejde for<br />
kirkerådet – ”for det er her jeg hører <strong>til</strong>”.<br />
16
6. Den aktuelle situation – begge parter ser sig selv som ofre<br />
6.a Sikkerhed overfor retfærdighed<br />
Et helt gennemgående indtryk på turen var, at relationen mellem israelere <strong>og</strong> palæstinensere<br />
er gennemsyret af mis<strong>til</strong>lid <strong>til</strong> den anden part. Begge parter betragter sig selv som ofre <strong>og</strong><br />
føler sig bekræftet i denne oplevelse af de seneste måneders begivenheder.<br />
Det israelske nøgleord er sikkerhed, <strong>og</strong> befolkningen<br />
vil bakke op om den regering, der lover<br />
at den kan skaffe dét. I det israelske udenrigsministerium<br />
blev det fremhævet, at set med israelske<br />
øjne er det palæstinenserne, der bærer<br />
skylden for, at fredsprocessen brød sammen.<br />
”Det, som er sket, er et resultat af palæstinensernes<br />
<strong>til</strong>bagevenden <strong>til</strong> bevæbnet kamp,” sagde<br />
direktøren for ministeriets vesteuropæiske afdeling,<br />
Amiram Magid. ”Intifadaen har ødelagt<br />
den gensidige <strong>til</strong>lid, som så småt var ved at blive<br />
bygget op. Den har sat følelserne flere årtier<br />
<strong>til</strong>bage.” Han gjorde <strong>og</strong>så opmærksom på, at det<br />
var den daværende israelske premierminister<br />
Sharon, der havde forsøgt at ’kick-starte’ fredsprocessen<br />
igen ved at nedlægge de jødiske bosættelser<br />
i Gaza. ”Men i stedet for at blive mødt<br />
med god vilje, blev denne handling mødt med<br />
flere raketangreb <strong>fra</strong> Gaza.” <strong>Israel</strong> vil gerne<br />
forhandle, men først når palæstinenserne har<br />
indsat en regering, der anerkender <strong>Israel</strong>s ret <strong>til</strong> at eksistere”. I øvrigt mente han, at den<br />
nordeuropæiske opfattelse af menneskerettigheder, love <strong>og</strong> internationale aftaler kan være<br />
en luksus i en håndgribelig konfliktsituation. ”Disse værdier er først <strong>og</strong> fremmest ikke arabiske<br />
eller islamiske men vestlige,” sagde han. ”Og i kampen for overlevelse kan de være<br />
en luksus, som vi ikke har råd <strong>til</strong>!”<br />
På den palæstinensiske side er nøgleordet retfærdighed. Her efterlyser befolkningen anerkendelse<br />
af dens ret <strong>til</strong> <strong>og</strong>så at være i området <strong>og</strong> hjælp <strong>til</strong> en løsning, der giver dem en levedygtig<br />
stat <strong>og</strong> en fremtid. Vi mødte repræsentanter for de politiske partier i det palæstinensiske<br />
selvstyreråd PLC, som har yderst svært ved at fungere, bl.a. fordi 40 af de 132<br />
medlemmer er blevet fængslet i <strong>Israel</strong> siden valget (heraf 8 ministre), <strong>og</strong> fordi PLC medlemmerne<br />
<strong>fra</strong> Gaza kun kan deltage via videokonference.<br />
Deres opfattelse var, at palæstinenserne havde gennemført et demokratisk valg uden svindel,<br />
men efterfølgende blev kollektivt straffet for at have valgt Hamas. Efter deres mening<br />
er det udtryk for dobbeltmoral, når israelerne på deres side kunne vælge Sharon (en dømt<br />
krigsforbryder), uden at det internationale samfund reagerede. PLO har anerkendt <strong>Israel</strong> –<br />
men har <strong>Israel</strong> anerkendt de palæstinensiske rettigheder?<br />
17
En af præsident Abbas’ politiske<br />
rådgivere, Mohammad Hourani,<br />
understregede frustrationen over,<br />
at medierne fastholder <strong>og</strong> forstærker<br />
billedet af palæstinenserne<br />
som terrorister, <strong>og</strong>så når antallet af<br />
selvmordsangreb er faldende. Han<br />
erkendte, at Fatah havde tabt magten<br />
på grund af egne fejl <strong>og</strong> folks<br />
u<strong>til</strong>fredshed med dem <strong>og</strong> beklagede,<br />
at Hamas ikke havde fået en<br />
reel chance for at føre regeringspolitik.<br />
Hans vurdering var, at de<br />
ville være kommet frem <strong>til</strong> at føre<br />
en fornuftig politik, hvis det internationale<br />
samfund havde givet de pragmatiske dele af bevægelsen et år <strong>til</strong> at finde deres<br />
ben. I stedet havde det internationale samfund valgt konfrontationen ved at isolere styret <strong>fra</strong><br />
starten.<br />
Begge parter lægger ikke overraskende skylden for den eskalerende konflikt på den anden,<br />
<strong>og</strong> mulighederne for forhandling, forsoning <strong>og</strong> fredelig sameksistens ser stadig spinklere ud.<br />
På den israelske side er der opbygget et enormt selvforstærkende sikkerhedsapparat, der<br />
gennemsyrer befolkningens <strong>og</strong> politikernes tankegang <strong>og</strong> sammen med systematiske administrative<br />
procedurer forsøger at holde den palæstinensiske befolkning i skak <strong>og</strong> reducere<br />
dens fremtidsmuligheder. På den palæstinensiske side er der <strong>til</strong>tagende sammenbrud forårsaget<br />
af økonomisk <strong>og</strong> politisk kaos <strong>og</strong> blokerede handlemuligheder.<br />
! " ! # $<br />
% &<br />
'<br />
6.b Bosættelsesproblematikken<br />
Bosættelserne er stadig n<strong>og</strong>le af<br />
de punkter, der fremprovokerer de<br />
stærkeste følelser <strong>og</strong> de fleste konfrontationer.<br />
Selvom bosættelserne<br />
i Gaza blev rømmet i 2005,<br />
fortsætter udbygningen af dem på<br />
Vestbredden uhindret. Vi så, at<br />
murens linjeføring medvirker <strong>til</strong> at<br />
sikre endnu mere land <strong>til</strong> disse<br />
udvidelser.<br />
I Hebron fik vi på en tur med<br />
B’Tselem lejlighed <strong>til</strong> at opleve<br />
<strong>og</strong>så den mere rabiate udgave af<br />
18
osætterne. Hebron er en by med ca. 120.000 palæstinensiske beboere <strong>og</strong> ca. 500 jødiske<br />
bosættere. Midt i byen findes Patriarkernes grav, som har meget stor betydning for både<br />
jøder, muslimer <strong>og</strong> kristne. I den del af Hebron, hvor bosætterne bor i en række enklaver,<br />
lever den palæstinensiske befolkning på omkring 30.000 under skrappe restriktioner <strong>og</strong> har<br />
bl.a. oplevet månedlange udgangsforbud.<br />
Vi passerede en af bosætterenklaverne, Tel Homeida, der blev oprettet i begyndelsen af<br />
1980’erne som led i en <strong>til</strong>bagevenden <strong>til</strong> steder, som jøder var blevet fordrevet <strong>fra</strong> i<br />
1920’erne. Lige overfor besøgte vi en palæstinensisk familie, som på trods af over 20 års<br />
vedvarende stridigheder <strong>og</strong> chikane <strong>fra</strong> bosætterne <strong>og</strong> deres børn (!) nægter at flytte <strong>fra</strong> deres<br />
hus. Familien består af et ældre ægtepar (Mohammed <strong>og</strong> Tayseer Abu Eishah), deres<br />
søn <strong>og</strong> svigerdatter <strong>og</strong> fem børn. Deres oplevelse er, at de israelske soldater beskytter bosætterne,<br />
men ikke palæstinenserne. De har klaget mange gange <strong>til</strong> politiet, men ind<strong>til</strong> nu er<br />
der intet sket. De viste os 30 ubesvarede anmeldelsespapirer <strong>og</strong> sagde, at de har flere liggende.<br />
Politistationen ligger i bosættelsen Kiryat Arba udenfor Hebron, så det kræver mod,<br />
hver gang de skal klage. N<strong>og</strong>le af overfaldene er blevet fot<strong>og</strong>raferet, men det har ikke hjulpet.<br />
Det seneste overfald var på familiens 16-årige datter, som blev overfuset af en kvindelig<br />
bosætter.<br />
19
7. Opsummering <strong>og</strong> anbefalinger<br />
7.a Hold håbet ved lige!<br />
Budskabet, vi blev mødt med, var generelt, at det var vigtigt, at delegationer som vores kom<br />
– <strong>og</strong> kom igen – <strong>og</strong> kunne fortælle omverdenen om situationen. Det er afgørende for at holde<br />
håbet i live trods de dystre udsigter, Gæstfriheden er stor, fordi der er en følelse af, at<br />
kontakten med repræsentanter for det internationale samfund i bred forstand er livsvigtig.<br />
Ledelsen af Augusta Viktoria Hospitalet påpegede <strong>og</strong>så gentagne gange, at det er vigtigt at<br />
fastholde de ”små” sejre: Pigen, der får dialyse; moderen, der behandles for kræft; sukkersygepatienten,<br />
der lever dobbelt så længe etc. Det er de små trin på vejen, der gør, at man<br />
kan bevare håbet om, at det kan blive bedre.<br />
Konkret kan det udmøntes i:<br />
• Fortsat støtte <strong>til</strong> kirkernes udviklingsprojekter, herunder Augusta Viktoria hospitalet,<br />
<strong>til</strong> klinikker, <strong>til</strong> uddannelses- <strong>og</strong> håndværksprojekter, primært gennem Folkekirkens<br />
Nødhjælp<br />
• Jævnlige <strong>delegationsbesøg</strong>, gerne med repræsentanter for forskellige samfundsgrupper,<br />
f.eks. politikere, erhvervsliv m.fl. i fællesskab mellem de tre organisationer.<br />
Desuden fortsat støtte <strong>til</strong> Kirkernes Verdensråds ledsagerpr<strong>og</strong>ram <strong>og</strong> evt. udvidelse<br />
af rekrutteringsgrundlaget for pr<strong>og</strong>rammet.<br />
• Oplysningsindsatser <strong>og</strong> advocacy herhjemme <strong>og</strong> information <strong>til</strong>bage om hvad der<br />
bliver gjort.<br />
• Fortsat samarbejde med YMCA <strong>og</strong> YWCA lokalt om oliventræs-kampagnen ”Keep<br />
hope alive”. Augusta Viktoria efterlyser flere deltagere <strong>til</strong> oliventræshøst.<br />
7.b Skab plads på midten – støt de moderate kræfter<br />
Det mest slående indtryk, vi fik på turen, <strong>og</strong> den opfordring vi igen <strong>og</strong> igen hørte <strong>fra</strong> kirkeledere,<br />
menneskerettighedsorganisationer <strong>og</strong> <strong>og</strong>så <strong>fra</strong> politiske repræsentanter gik på at støtte<br />
de kræfter, der arbejder på midten. Situationen lægger i den grad op <strong>til</strong>, at ekstremister får<br />
mere vind i sejlene på begge sider, mens fredsfløje <strong>og</strong> dial<strong>og</strong>initiativer har det svært. De to<br />
parter kan ikke se hinanden, både b<strong>og</strong>staveligt <strong>og</strong> i overført betydning, men bekæmper i<br />
stedet fjendebilleder.<br />
Konkret kan det udmøntes i:<br />
• Fortsat støtte <strong>til</strong> alle dial<strong>og</strong>søgende grupper, specielt grupper der stadig formår at<br />
bringe israelere <strong>og</strong> palæstinensere sammen (f.eks. Parents’ Circle, Wi’am)<br />
• Fortsat støtte <strong>til</strong> dokumentation af overgreb på begge sider (f.eks. B’Tselem, Palestinian<br />
Centre for Human Rights)<br />
7.c Støt de kristne kirker i rollen som brobyggere<br />
De lokale kirker har brug for kontakter <strong>og</strong> for opbakning, både økonomisk <strong>og</strong> politisk, <strong>fra</strong><br />
kirkerne i Vesten. De vil fastholde os på vores ansvar for at hjælpe dem med at være levende<br />
menigheder mellem to dominerende religioner i området. Deres indsats som brobyggere<br />
ligger i at fastholde pluralismen som værdi <strong>og</strong> insistere på muligheden for fredelig sameksistens<br />
mellem tre religioner <strong>og</strong> to folk i Det hellige Land.<br />
20
De prioriterer en mere målrettet støtte <strong>til</strong> deres uddannelsesinstitutioner, fordi de medvirker<br />
<strong>til</strong> at fastholde kristen identitet <strong>og</strong> kristne værdier samtidig med, at de er et <strong>til</strong>bud <strong>til</strong> alle. Og<br />
de ønsker, at vi siger <strong>fra</strong> overfor kristne missionsinitiativer, der ikke respekterer de lokale<br />
kirkers situation <strong>og</strong> vurderinger. De opfordrer os <strong>og</strong>så <strong>til</strong> at forvalte ytringsfriheden med<br />
omtanke <strong>og</strong> være opmærksomme på, at lokale kristne nemt bliver s<strong>til</strong>let <strong>til</strong> regnskab for alle<br />
udtalelser ytret i kristendommens navn i resten af verden.<br />
Konkret kan det udmøntes i:<br />
• Et teol<strong>og</strong>isk arbejde med begrebet <strong>Israel</strong> <strong>og</strong> kirkernes forståelse af det. Det kunne fx<br />
finde sted indenfor rammerne af Danske Kirkers Råd. Udgangspunktet kunne være<br />
en tværkirkelig teol<strong>og</strong>isk samtale om forståelsen af <strong>Israel</strong> som bibelsk begreb <strong>og</strong><br />
som politisk realitet.<br />
• Oplysningsvirksomhed overfor vores egne kirkelige baglande om alle kirker i området,<br />
såvel de gamle som de nye samt de messianske menigheder.<br />
• Opfordring <strong>til</strong> etablering af kontakter <strong>til</strong> de gamle kirker i området, mulighed for<br />
Det mellemkirkelige Råd<br />
7.d Få en tredje part ind som forhandler<br />
Vi blev opfordret <strong>til</strong> at medvirke <strong>til</strong> at fastholde det internationale pres, der skal få de to<br />
parter <strong>til</strong> forhandlingsbordet, eller evt. en international konference, bl.a. ved at sikre at indflydelsesrige<br />
personer besøger <strong>Palæstina</strong> <strong>og</strong> ser under hvilke vilkår palæstinenserne lever.<br />
Det haster, for den humanitære situation forværres dag for dag.<br />
Dette ønske blev stærkest formuleret <strong>fra</strong> palæstinensisk side, hvor der tydeligvis er en følelse<br />
af, at man ikke kan klare konflikten alene, <strong>og</strong> at det internationale samfund burde have<br />
både en interesse i <strong>og</strong> et ansvar for, at den bliver løst. USA <strong>og</strong> EU havde allerede involveret<br />
sig med de tre krav <strong>til</strong> Hamas (om anerkendelse af <strong>Israel</strong>, ophør af vold <strong>og</strong> overholdelse af<br />
tidligere indgåede aftaler). Men det drejede sig <strong>og</strong>så om USA's – <strong>og</strong> andres - vilje <strong>til</strong> at gøre<br />
sin indflydelse gældende overfor <strong>Israel</strong>.<br />
Konkret kan det udmøntes i:<br />
• Anmodning om foretræde for Udenrigsudvalget, evt fulgt op med henvendelse <strong>til</strong><br />
Udenrigsministeren<br />
• Udfoldelse af budskabet samt vore øvrige indtryk i kronikker <strong>og</strong> artikler<br />
Bilag 1<br />
21
Bilag 1<br />
Deltagerliste - kirkedelegation <strong>til</strong> <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> september 2006<br />
Danske Kirkers Råd<br />
Michael Marvell, Frelsens Hær<br />
Gregers Mærsk-Kristensen, Den katolske Kirke<br />
Bjarne Nederby Jessen, Missionsforbundet<br />
Lene Suh Nicolaisen, Generalsekretær i Danske Kirkers Råd<br />
Det mellemkirkelige Råd<br />
Jakob Albert Dahl, rådsmedlem <strong>fra</strong> Haderslev stift<br />
Ann-Mari Sundin, rådsmedlem <strong>fra</strong> Helsingør stift<br />
Hanna Broadbridge, rådsmedlem <strong>fra</strong> Århus Stift<br />
Kirsten Auken, Informations- <strong>og</strong> Europasekretær i Det mellemkirkelige Råd<br />
Folkekirkens Nødhjælp<br />
Kirsten Lund Larsen, formand for Folkekirkens Nødhjælp<br />
Mads Klæstrup Kristensen, Kommunikationschef i Folkekirkens Nødhjælp<br />
Peter Bo Larsen, Sekretariatschef i Folkekirkens Nødhjælp<br />
Uffe Gjerding, Mellemøstkoordinator i Folkekirkens Nødhjælp<br />
22
Bilag 2<br />
Pr<strong>og</strong>ram for kirke<strong>delegationsbesøg</strong> <strong>til</strong> <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> september 2006<br />
Fredag 22. september<br />
Afrejse Kastrup kl. 7.00<br />
Ankomst Ben Gurion lufthavn 14.40<br />
Indkvartering på St. George’s Cathedral Pilgrim Guest House, Nablus Road, Østjerusalem<br />
(tel. +972-2-6283302; e-mail: sghostel@bezeqint.net)<br />
19: Introduktionsmiddag med lokale kristne (Bernard Sabella, Nora Carmi, Fadia Diabes)<br />
Lørdag 23. september<br />
9.30: Rundtur i Jerusalems gamle by (med George Hintlian)<br />
12.45: Eftermiddag i Ramallah (Fatah; Hamas)<br />
19: Middag med Jan Mortensen, danske præst i <strong>Israel</strong><br />
Søndag 24. September<br />
10: Deltagelse i gudstjenester efterfulgt af møde med biskop Munib Younan<br />
14: Møde med EAPPI ((Ecumenical Accompaniment Pr<strong>og</strong>ramme in Palestine and <strong>Israel</strong>)<br />
19: Middag med Rolf Holmboe, Det danske Repræsentationskontor i Ramallah<br />
Mandag 25. september<br />
9: Besøg på B’Tselem (Risa Zoll) <strong>og</strong> field visit <strong>til</strong> Jerusalem <strong>og</strong> Hebron<br />
15: <strong>Israel</strong>ske Udenrigsministerium (Amiram Magid)<br />
17: Caspari Centret (Lisa Loden)<br />
Middag <strong>og</strong> musik med Sabreen group (Fadia <strong>og</strong> Saed)<br />
Tirsdag 26. september<br />
9.30: Wi’am - Palestinian Centre for Conflict Resolution(Zoughbi Zoughbi), Bethlehem<br />
11.00 YMCA rehabiliteringspr<strong>og</strong>ram, Beit Sahour (Nader Abu Amsha <strong>og</strong> Nidal Abu Zuluf)<br />
14: Besøg <strong>og</strong> frokost på International Centre of Bethlehem(Den lutherske Kirke)<br />
Besøg i fødselskirken, Betlehem<br />
Onsdag 27. september<br />
Hele dagen i Gaza (MECC, PCHR, Jabalia flygtningelejr. Vært: Constantine Dabbagh,<br />
MECC.<br />
Torsdag 28. september<br />
9: Augusta Victoria Hospitalet<br />
12.30: Frokost med souschef ved Den danske Ambassade, Allan Pagh Kristensen<br />
14.00: Rabbis for Human Rights<br />
17: Møde med danske korrespondenter i Jerusalem<br />
19: Middag: Parents’ Circle for Bereaved Families<br />
Fredag 29. september<br />
10: Møde med lokale kirkeledere (Jerusalem Ecumenical Centre)<br />
Kl. 12.00: Afrejse <strong>fra</strong> Jerusalem<br />
Kl. 23.00: Ankomst <strong>til</strong> Kastrup<br />
23
Bilag 3<br />
Kort: <strong>Israel</strong>/<strong>Palæstina</strong> <strong>og</strong> Muren/Sikkerhedsbarrieren