Spørgsmål om efterbetaling af efterløn uden fradrag for løbende ...
Spørgsmål om efterbetaling af efterløn uden fradrag for løbende ...
Spørgsmål om efterbetaling af efterløn uden fradrag for løbende ...
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nyhedsbrev nr. 4/ 2005<br />
Arbejdsmarkedets Ankenævn har i perioden september - til og med november 2005<br />
truffet følgende <strong>af</strong>gørelser <strong>af</strong> almen eller principiel interesse.<br />
Afgørelserne vil kunne læses i deres helhed i Retsin<strong>for</strong>mation.<br />
Indholds<strong>for</strong>tegnelse:<br />
Lov <strong>om</strong> arbejdsløsheds<strong>for</strong>sikring m.v. ................................................ 4<br />
Sag nr. 1................................................................................................................................................................ 4<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed, hovedbeskæftigelse, <strong>om</strong>dannet, bibeskæftigelse, landbrug, lønmodtagerarbejde, 52<br />
uger, 65 uger, ophør, bort<strong>for</strong>pagtning, interessentskab, I/S, <strong>uden</strong> <strong>for</strong> normal arbejdstid ...................................... 4<br />
Sag nr. 2................................................................................................................................................................ 5<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed, hovedbeskæftigelse, endeligt ophør, mere end midlertidigt, overdragelse, anparter,<br />
ApS ....................................................................................................................................................................... 5<br />
Sag nr. 3................................................................................................................................................................ 6<br />
Ydelser udbetalt med rette, a-kassen ret til refusion, medlem ret til supplerende dagpenge <strong>uden</strong> frigørelsesattest<br />
.............................................................................................................................................................................. 6<br />
Sag nr. 4................................................................................................................................................................ 6<br />
Kontingentslettelse, mangelfuld adresse ............................................................................................................... 6<br />
Sag nr. 5................................................................................................................................................................ 7<br />
Ikke ret til dagpenge under deltagelse i suppleringsuddannelse............................................................................ 7<br />
Sag nr. 6................................................................................................................................................................ 7<br />
Ikke selv<strong>for</strong>skyldt ledig, udvist vilje til at møde hos AF ...................................................................................... 7<br />
Sag nr. 7................................................................................................................................................................ 8<br />
Efterløn, bibeskæftigelse, 400 timer, landbrug, ægtefælle I/S. ............................................................................. 8<br />
Sag nr. 8................................................................................................................................................................ 9<br />
Nye oplysninger i sagen, manglende stillingtagen til oplysninger........................................................................ 9<br />
Sag nr. 9.............................................................................................................................................................. 10<br />
Afvisning <strong>af</strong> såvel tilbud <strong>om</strong> arbejde på <strong>af</strong>tenhold s<strong>om</strong> arbejde på daghold, selv<strong>for</strong>skyldt ledig - og refusion – ej<br />
<strong>for</strong>svarligt skøn ................................................................................................................................................... 10<br />
Sag nr. 10............................................................................................................................................................ 11<br />
Efterløn, 400 timers ordningen, landbrug, opgørelse dækningsbidrag................................................................ 11<br />
Sag nr. 11............................................................................................................................................................ 11<br />
En a-kasse havde ikke ret til refusion i et tilfælde, hvor et medlem ved en fejl var <strong>af</strong>meldt i AMANDA, og hvor<br />
a-kassen havde udbetalt dagpenge <strong>uden</strong> at sikre, at <strong>af</strong>meldingen var annulleret................................................. 11<br />
Sag nr. 12............................................................................................................................................................ 12<br />
Dagpenge udbetalt s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> en ugyldig <strong>af</strong>gørelse - medlemmets uddannelse gav ikke ret til optagelse s<strong>om</strong><br />
nyuddannet (dimittend) og kunne der<strong>for</strong> heller ikke medregnes til opfyldelsen <strong>af</strong> beskæftigelseskravet - akassen<br />
havde udbetalt dagpenge til medlemmet i næsten et år - medlemmet fik ret til dagpenge frem til det<br />
tidspunkt, hvor hun modtog a-kassens <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at hun ikke havde ret til dagpenge................................... 12<br />
Sag nr. 13............................................................................................................................................................ 13<br />
Tilladelse til at drive biavl s<strong>om</strong> selvstændig bibeskæftigelse side<strong>løbende</strong> med <strong>efterløn</strong> .................................... 13<br />
Sag nr. 14............................................................................................................................................................ 13<br />
Frigørelsesattest, manglende ret til supplerende dagpenge ................................................................................. 13<br />
Sag nr. 15............................................................................................................................................................ 14<br />
Afslag på <strong>for</strong>midlet arbejde – mis<strong>for</strong>ståelse <strong>af</strong> AF’s udmelding <strong>om</strong> det <strong>for</strong>midlede arbejde.............................. 14<br />
Sag nr. 16............................................................................................................................................................ 15<br />
Arbejde ikke anset <strong>for</strong> selvstændig erhvervsvirks<strong>om</strong>hed uanset at medlemmet modtog betaling på baggrund <strong>af</strong><br />
udstedt faktura..................................................................................................................................................... 15<br />
Sag nr. 17............................................................................................................................................................ 15<br />
1
Rådighed – ikke fyldestgørende CV – frist på 3 måneder til at vise tilknytning til arbejdsmarkedet, <strong>af</strong>gørelse på<br />
utilstrækkeligt grundlag – a-kassens vejledning ................................................................................................. 15<br />
Sag nr. 18............................................................................................................................................................ 16<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledighed – revision <strong>af</strong> handlingsplan - udeblivelse – <strong>for</strong>glemmelse/refusion – <strong>for</strong>svarligt skøn .. 16<br />
Sag nr. 19............................................................................................................................................................ 17<br />
Medlemmet, der var deltids<strong>for</strong>sikret, havde telefonisk meddelt a-kassen, at hun havde fået arbejde 37 timer<br />
ugentligt, men var ikke blevet overflyttet til fuldtids<strong>for</strong>sikring .......................................................................... 17<br />
Sag nr. 20............................................................................................................................................................ 18<br />
Beskæftigelseskrav – <strong>for</strong>længelse – barselorlov under ophold i Frankrig .......................................................... 18<br />
Sag nr. 21............................................................................................................................................................ 19<br />
Gyldighedsdato på <strong>efterløn</strong>sbevis og vejledning................................................................................................. 19<br />
Sag nr. 22............................................................................................................................................................ 20<br />
Opgørelse <strong>af</strong> løntimer til opfyldelse <strong>af</strong> beskæftigelseskravet, godtgørelse <strong>for</strong> tjeneste s<strong>om</strong> pilot på fridage...... 20<br />
Sag nr. 23............................................................................................................................................................ 21<br />
Formue<strong>for</strong>valtning, selvstændig virks<strong>om</strong>hed, bibeskæftigelse, begrænset dagpengeret, 78 uger, undtaget fra<br />
dagpengebegrænsningen, udlejning .................................................................................................................... 21<br />
Sag nr. 24............................................................................................................................................................ 23<br />
Rådighed – genåbning <strong>af</strong> adgang til CV efter ophold i udland <strong>uden</strong> dagpengeret og gentilmelding til AF og akassen..................................................................................................................................................................<br />
23<br />
Sag nr. 25............................................................................................................................................................ 24<br />
Udeblivelse fra samtale på AF, aktiv indsats, senere kontakt til AF + a-kasse, ikke selv<strong>for</strong>skyldt ledig,<br />
manglende rådighed ............................................................................................................................................ 24<br />
Sag nr. 26............................................................................................................................................................ 24<br />
Udeblivelse fra samtale på AF <strong>om</strong> udarbejdelse <strong>af</strong> jobplan, manglende rådighed, karantæne <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt<br />
ledighed............................................................................................................................................................... 24<br />
Sag nr. 27............................................................................................................................................................ 25<br />
Refusion, dispensationsadgang ........................................................................................................................... 25<br />
Sag nr. 28............................................................................................................................................................ 26<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, udeblivelse fra jobplan........................................................................................................ 26<br />
Sag nr. 29............................................................................................................................................................ 27<br />
Optagelse s<strong>om</strong> dimittend, 2-ugers frist ............................................................................................................... 27<br />
Sag nr. 30............................................................................................................................................................ 27<br />
EØS, E 303, ægtefælleflytning, medlemmet fik ret til attest E 303, selv<strong>om</strong> hun var rejst sidste dag i sin<br />
beskæftigelsesperiode, dvs. inden hun <strong>for</strong>melt blev dagpengeberettiget. Dette skyldtes utilstrækkelig vejledning<br />
............................................................................................................................................................................ 27<br />
Sag nr. 31............................................................................................................................................................ 28<br />
EØS, E 303, ægtefælleflytning, medlemmet fik ret til attest E 303, selv<strong>om</strong> hun var rejst sidste dag i sin<br />
beskæftigelsesperiode, dvs. inden hun <strong>for</strong>melt blev dagpengeberettiget. Dette skyldtes utilstrækkelig vejledning<br />
............................................................................................................................................................................ 28<br />
Sag nr. 32............................................................................................................................................................ 29<br />
Ukontrollabel arbejdstid – freelancekonsulent.................................................................................................... 29<br />
Sag nr. 33............................................................................................................................................................ 30<br />
Nedsatte dagpenge – ukontrollabel arbejdstid..................................................................................................... 30<br />
Sag nr. 34............................................................................................................................................................ 31<br />
Dispensation <strong>for</strong> fristen <strong>for</strong> ansøgning <strong>om</strong> attest E 303 pga. mangelfuld vejledning.......................................... 31<br />
Sag nr. 35............................................................................................................................................................ 31<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, lovning på andet arbejde, adfærd, sidestilles med <strong>af</strong>slag – Refusion, <strong>for</strong>svarligt skøn....... 31<br />
Sag nr. 36............................................................................................................................................................ 32<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, adfærd, aggressiv, kvindelig kollega................................................................................... 32<br />
Sag nr. 37............................................................................................................................................................ 33<br />
Efterlønsbevis – ansøgningstidspunkt – skattefri præmieportioner..................................................................... 33<br />
Sag nr. 38............................................................................................................................................................ 34<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed – <strong>efterløn</strong> – drift <strong>af</strong> selvstændig virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> bibeskæftigelse - dækningsbidrag 1<br />
............................................................................................................................................................................ 34<br />
Sag nr. 39............................................................................................................................................................ 35<br />
Svig, genoptagelse efter påtaleopgivelse............................................................................................................. 35<br />
Sag nr. 40............................................................................................................................................................ 35<br />
Medlemmet har ikke oplyst <strong>om</strong> plejevederlag .................................................................................................... 35<br />
2
Sag nr. 41............................................................................................................................................................ 36<br />
Medlemmet sagde sit arbejde op, <strong>for</strong>di hun flyttede <strong>for</strong> at slippe væk fra eksmand, s<strong>om</strong> hun følte sig chikaneret<br />
og truet <strong>af</strong> ............................................................................................................................................................ 36<br />
Sag nr. 42............................................................................................................................................................ 37<br />
Overskydende timer – ugentlig arbejdstid – nedsatte dagpenge ......................................................................... 37<br />
Sag nr. 43............................................................................................................................................................ 37<br />
Efterløn, ophør med selvstændig virks<strong>om</strong>hed..................................................................................................... 37<br />
Sag nr. 44............................................................................................................................................................ 38<br />
Hobbyvirks<strong>om</strong>hed ved salg <strong>af</strong> private aktiver..................................................................................................... 38<br />
Sag nr. 45............................................................................................................................................................ 38<br />
Refusion - selv<strong>for</strong>skyldt ledighed - skønsmæssig <strong>af</strong>gørelse................................................................................ 38<br />
Sag nr. 46............................................................................................................................................................ 39<br />
Afslag på tilbudt arbejde, men tilbudet fremsat <strong>for</strong> sent – efter ansættelsens ophør – der<strong>for</strong> ikke bortfaldsgrund<br />
– g-dage............................................................................................................................................................... 39<br />
Sag nr. 47............................................................................................................................................................ 40<br />
Placering <strong>af</strong> g-dage i <strong>for</strong>bindelse med nedsættelse <strong>af</strong> arbejdstid......................................................................... 40<br />
Sag nr. 48............................................................................................................................................................ 40<br />
Løs ansættelse, arbejdsgiver hævder vagtplan men dette kan alene anses <strong>for</strong> tilfældet <strong>for</strong> visse vagter <strong>af</strong>talt<br />
<strong>for</strong>ud på personalemøder..................................................................................................................................... 40<br />
Lov <strong>om</strong> godtgørelse ............................................................................. 41<br />
ved deltagelse i erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse............. 41<br />
Sag nr. 1.............................................................................................................................................................. 41<br />
Ikke ret til VEU-godtgørelse/lønrefusion, landmand med grønt bevis, driftslederkursus overstiger niveau <strong>for</strong><br />
erhvervsuddannelse, selv <strong>om</strong> integreret del <strong>af</strong> landmandsuddannelse ................................................................ 41<br />
Sag nr. 2.............................................................................................................................................................. 42<br />
Sag <strong>om</strong> VEU-godtgørelse i <strong>for</strong>bindelse med AMU-kursus (lastbilkørekort) til sætteskipper............................. 42<br />
Sag nr. 3.............................................................................................................................................................. 42<br />
Uddannet holistisk <strong>af</strong>spændingspædagog, s<strong>om</strong> er en videregående uddannelse, der overstiger niveauet <strong>for</strong><br />
erhvervsuddannelse, og hun kunne ikke antages at have brugt uddannelsen i sidste 5 år s<strong>om</strong> underviser i ”gamle<br />
idrætslege” .......................................................................................................................................................... 42<br />
Sag nr. 4.............................................................................................................................................................. 42<br />
<strong>Spørgsmål</strong> <strong>om</strong> tab <strong>af</strong> indtægt, løst ansat men <strong>af</strong>talt fra uge til uge hvornår der skulle arbejdes.......................... 42<br />
Sag nr. 5.............................................................................................................................................................. 43<br />
Tab <strong>af</strong> indtægt <strong>for</strong> selvstændig gr<strong>af</strong>iker med telefon<strong>for</strong>retning ikke godtgjort, uddannelses<strong>for</strong>løb inden <strong>for</strong><br />
rammerne <strong>af</strong> Den Europæiske Socialfond........................................................................................................... 43<br />
Sag nr. 6.............................................................................................................................................................. 44<br />
Delvis fjernundervisning, men under 50%, hvilket indebar, at der med støtte i Undervisningsministeriets<br />
Meddelelse 2/2004 var ret til godtgørelse <strong>for</strong> hele kurset, inklusiv fjernundervisningsdagen, refusion ............. 44<br />
Sag nr. 7.............................................................................................................................................................. 44<br />
Afslag på VEU-godtgørelse og be<strong>for</strong>dringstilskud til kordegn........................................................................... 44<br />
Lov <strong>om</strong> personlig assistance til handicappede i erhverv.................. 45<br />
Sag nr. 1.............................................................................................................................................................. 45<br />
Sag <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag til personlig assistance til valgte kreds<strong>for</strong>mænd og kredskasserer i Dansk Blindesamfund ........ 45<br />
Lov <strong>om</strong> ferie ......................................................................................... 46<br />
Sag nr. 1.............................................................................................................................................................. 46<br />
Ændring <strong>af</strong> antallet <strong>af</strong> optjente feriedage ............................................................................................................ 46<br />
Sag nr. 2.............................................................................................................................................................. 46<br />
Hvorvidt administrerende direktør, der <strong>af</strong>meldes s<strong>om</strong> direktør skal anses <strong>for</strong> at være lønmodtager og dermed<br />
<strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> ferieloven .......................................................................................................................................... 46<br />
Sag nr. 3.............................................................................................................................................................. 47<br />
Feriegodtgørelse ved barselsorlov med kontanthjælp ......................................................................................... 47<br />
Sag nr. 4.............................................................................................................................................................. 47<br />
En advokat, s<strong>om</strong> havde udlæg i feriegodtgørelsen, havde ikke ret til aktindsigt i feriesagen ............................. 47<br />
3
_____________________________________________________________________________<br />
Lov <strong>om</strong> arbejdsløsheds<strong>for</strong>sikring m.v.<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 1<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed, hovedbeskæftigelse, <strong>om</strong>dannet, bibeskæftigelse, landbrug, lønmodtagerarbejde,<br />
52 uger, 65 uger, ophør, bort<strong>for</strong>pagtning, interessentskab, I/S, <strong>uden</strong> <strong>for</strong><br />
normal arbejdstid<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ansås <strong>for</strong> at drive selvstændig virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> bibeskæftigelse.<br />
Han havde ikke ret til dagpenge samtidig med drift <strong>af</strong> den selvstændige bibeskæftigelse. Arbejdsløshedskassen<br />
blev anmodet <strong>om</strong> s<strong>om</strong> 1. instans at tage stilling til, <strong>om</strong> medlemmet havde<br />
fået udbetalt dagpenge med urette siden den 22. november 2003.<br />
Ankenævnet lagde medlemmets oplysninger til grund <strong>om</strong>, at han siden 1977 havde drevet selvstændig<br />
virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> hovedbeskæftigelse med sit landbrug, og at han fra den 1. januar 2000<br />
var indgået med sit landbrug i et driftsfællesskab i <strong>for</strong>m <strong>af</strong> xxx I/S.<br />
Ankenævnet lagde også medlemmets oplysninger til grund <strong>om</strong>, at han i perioden 12. januar<br />
1999-19. november 2003 havde arbejdet på fuld tid s<strong>om</strong> slagteriarbejder.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet opfyldte betingelsen <strong>for</strong> at have <strong>om</strong>dannet sin hovedbeskæftigelse<br />
til bibeskæftigelse, da han havde h<strong>af</strong>t lønmodtagerarbejde s<strong>om</strong> slagteriarbejder i fagets<br />
fulde, sædvanlige arbejdstid i mindst 52 uger inden <strong>for</strong> de seneste 65 uger.<br />
Ankenævnet fandt ikke, at det var sandsynliggjort, at medlemmets bibeskæftigelse til enhver tid<br />
ville kunne udføres <strong>uden</strong> <strong>for</strong> normal arbejdstid.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at interessentskabet blev ledet <strong>af</strong> en bestyrelse, s<strong>om</strong> bl.a. <strong>om</strong>fattede<br />
medlemmet. I henhold til interessentskabs<strong>af</strong>talen stillede medlemmet sin arbejdskr<strong>af</strong>t til rådighed<br />
<strong>for</strong> interessentskabet. Det fremgik endvidere <strong>af</strong> <strong>af</strong>talen, at medlemmets arbejde <strong>for</strong> interessentskabet<br />
ville blive honoreret i overensstemmelse med de gældende satser inden <strong>for</strong> landbruget. I<br />
henhold til <strong>af</strong>talen skulle medlemmet deltage i 4 bestyrelsesmøder <strong>om</strong> året. Direktoratet fandt, at<br />
det således fremgik <strong>af</strong> <strong>af</strong>talen, at medlemmet havde en reel indflydelse, hvor<strong>for</strong> han ikke kunne<br />
betragtes s<strong>om</strong> ”sleeping partner.”<br />
Ankenævnet fandt, at den <strong>om</strong>stændighed, at medlemmet i henhold til interessentskabs<strong>af</strong>talen<br />
havde <strong>for</strong>pligtet sig til at stille sin arbejdskr<strong>af</strong>t til rådighed <strong>for</strong> interessentskabet i et ikke nærmere<br />
defineret <strong>om</strong>fang eller tidsrum, bevirkede, at det ikke ansås <strong>for</strong> sandsynliggjort, at hans bibeskæftigelse<br />
til enhver tid ville kunne udføres <strong>uden</strong> <strong>for</strong> normal arbejdstid.<br />
Medlemmets oplysninger <strong>om</strong>, at han intet arbejde havde udført <strong>for</strong> interessentskabet, ændrede<br />
ikke ved det <strong>for</strong>hold, at interessentskabet til enhver tid kunne aktivere en ikke nærmere defineret<br />
arbejds<strong>for</strong>pligtelse i <strong>for</strong>hold til ham, jf. interessentskabs<strong>af</strong>talens § 14.<br />
Det <strong>for</strong>hold, at han havde bort<strong>for</strong>pagtet sit landbrug til xxx I/S, var ikke tilstrækkeligt til, at han<br />
kunne anses <strong>for</strong> ophørt, idet der ved ophør, der var begrundet i bort<strong>for</strong>pagtning, stilledes krav <strong>om</strong><br />
4
dokumentation <strong>for</strong> bort<strong>for</strong>pagtningen. Dokumentationen skulle <strong>for</strong>eligge i <strong>for</strong>m <strong>af</strong> en skriftlig<br />
kontrakt med oplysning <strong>om</strong> <strong>for</strong>pagtningens <strong>om</strong>fang.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at der i sagen alene <strong>for</strong>elå en interessentskabs<strong>af</strong>tale, hvor<strong>af</strong> det fremgik,<br />
at medlemmet havde <strong>for</strong>pligtet sig til at deltage i driften. Han opfyldte således ikke betingelserne<br />
<strong>for</strong> at være ophørt med den selvstændige bibeskæftigelse ved bort<strong>for</strong>pagtning.<br />
Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100162-05).<br />
Sag nr. 2<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed, hovedbeskæftigelse, endeligt ophør, mere end midlertidigt, overdragelse,<br />
anparter, ApS<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet først opfyldte betingelserne <strong>for</strong> endeligt ophør med udøvelse <strong>af</strong><br />
selvstændig virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> hovedbeskæftigelse ved overdragelse <strong>af</strong> sine anparter den 2. juli<br />
2004, således at han tidligst havde ret til dagpenge fra og med den 24. juli 2004.<br />
Det fremgår <strong>af</strong> den ikke daterede og ikke underskrevne anpartshaveroverensk<strong>om</strong>st, at medlemmet<br />
ejede 30 % <strong>af</strong> anparterne i xxx, og at han pr. 1. januar 2002 blev ansat s<strong>om</strong> direktør.<br />
Det fremgår <strong>af</strong> den ikke daterede og ikke underskrevne direktørkontrakt, at xxx havde et datterselskab<br />
ved navn xxx.<br />
Vedtægterne <strong>for</strong> xxx var <strong>af</strong> 11. februar 2002.<br />
xxx meddelte den 8. december 2003 sine kunder, at medlemmet var fratrådt sin stilling s<strong>om</strong> direktør<br />
i xxx.<br />
xxx meddelte den 18. december 2003 medlemmet, at s<strong>om</strong> meddelt på bestyrelsesmødet den<br />
2. december 2003 var han bortvist s<strong>om</strong> direktør. Han ville kulancemæssigt få udbetalt løn <strong>for</strong><br />
december 2003.<br />
Det fremgår <strong>af</strong> medlemmets ledighedserklæring efter endeligt ophør s<strong>om</strong> selvstændig <strong>af</strong> 6. januar<br />
2004, at han siden den 1. marts 1998 havde drevet selvstændig virks<strong>om</strong>hed ved salg <strong>af</strong> veterinærprodukter<br />
<strong>for</strong> xxx og xxx. Hans sidste arbejdsdag var den 2. december 2003, og han tilmeldte<br />
sig arbejds<strong>for</strong>midlingen den 4. december 2003.<br />
Medlemmet meddelte den 6. januar 2004 arbejdsløshedskassen, at han var blevet op<strong>for</strong>dret til at<br />
<strong>for</strong>tsætte s<strong>om</strong> bestyrelsesmedlem, men at han havde frasagt sig dette.<br />
Medlemmets advokat meddelte den 16. februar 2004 xxx’s advokat, at medlemmet ville anlægge<br />
sag mod selskabet <strong>for</strong> uberettiget ophævelse <strong>af</strong> ansættelses<strong>for</strong>holdet.<br />
Medlemmets advokat meddelte den 1. april 2004 xxx, at medlemmet opsagde anpartshaveroverensk<strong>om</strong>sten,<br />
og at xxx herefter havde pligt til inden 3 måneder at meddele, <strong>om</strong> selskabet ville<br />
træde i likvidation eller overtage anparterne.<br />
5
Det fremgår <strong>af</strong> <strong>af</strong>tale <strong>af</strong> 2. juli 2004 mellem xxx og medlemmet, at hans anparter solgtes til xxx.<br />
Han gav <strong>af</strong>kald på sit opsigelsesvarsel på 12 måneder og fr<strong>af</strong>aldt at føre retssag mod xxx, herunder<br />
<strong>om</strong> erstatning <strong>for</strong> uberettiget opsigelse og løn i opsigelsesperioden. Han fastholdt dog, at<br />
bortvisningen var sket med urette.<br />
Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100164-05).<br />
Sag nr. 3<br />
Ydelser udbetalt med rette, a-kassen ret til refusion, medlem ret til supplerende dagpenge<br />
<strong>uden</strong> frigørelsesattest<br />
A-kassen udbetalte fra 10. april 2002 til og med 31. august 2003 supplerende dagpenge og feriedagpenge<br />
til medlemmet.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> arbejdsgiverattest <strong>af</strong> 16. april 2002, at medlemmet var ansat 20 timer <strong>om</strong> ugen.<br />
Det fremgik ikke, <strong>om</strong> medlemmet havde et opsigelsesvarsel eller ej.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> udateret ansættelses<strong>af</strong>tale, at medlemmet havde et skriftligt opsigelsesvarsel på<br />
2 uger.<br />
Medlemmet oplyste i breve <strong>af</strong> 26. marts samt 4. juni 2004, at han med arbejdsgiver havde indgået<br />
en mundtlig <strong>af</strong>tale <strong>om</strong>, at han ikke havde et opsigelsesvarsel. Både medlem og arbejdsgiver<br />
har bekræftet dette på erklæring <strong>af</strong> 8. april 2005.<br />
A-kassen har i sin klage anført, at medlemmet har modtaget dagpenge med rette, idet der <strong>for</strong>elå<br />
en mundtlig <strong>af</strong>tale mellem medlemmet og arbejdsgiveren <strong>om</strong>, at medlemmet kunne fratræde<br />
<strong>uden</strong> varsel.<br />
Ankenævnet fandt, at der var blevet udbetalt ydelser med rette, idet medlemmet ikke var <strong>om</strong>fattet<br />
<strong>af</strong> reglerne <strong>om</strong> frigørelsesattest.<br />
A-kassen havde således ret til refusion <strong>af</strong> udbetalte ydelser <strong>for</strong> pågældende periode.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet og arbejdsgiver havde bekræftet at have indgået <strong>af</strong>tale<br />
<strong>om</strong>, at medlemmet ikke havde et opsigelsesvarsel (j.nr. 5100204-05).<br />
Sag nr. 4<br />
Kontingentslettelse, mangelfuld adresse<br />
Et medlem, der ikke havde betalt medlemsbidrag siden 31. december 2004, blev i brev <strong>af</strong><br />
1. februar 2005 rykket <strong>for</strong> betalingen. A-kassen gjorde i samme brev medlemmet opmærks<strong>om</strong><br />
på, at han ville blive slettet, hvis han ikke betalte det skyldige medlemsbidrag inden den 23. februar<br />
2005. Ved brev <strong>af</strong> 28. februar 2005 skrev a-kassen til medlemmet, at han var slettet fra den<br />
31. december 2004, men at slettelsen kunne ophæves, hvis det skyldige beløb blev betalt inden<br />
29. marts 2005.<br />
6
Medlemmets bogholder, der stod <strong>for</strong> betalingen <strong>af</strong> medlemskontingentet, kontaktede a-kassen<br />
den 25. april 2005 og anførte, at hun undrede sig over, at hun ikke havde modtaget en opkrævning.<br />
A-kassen havde fulgt den korrekte sletteprocedure, men erkendte at have begået en fejl ved at<br />
sende brevene stilet til medlemmet på firmaets adresse <strong>uden</strong> angivelse <strong>af</strong> ”c/o firma, Postboks<br />
xx”. Medlemmet havde oplyst sin adresse s<strong>om</strong> c/o firma M, Postboks xx.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet skulle have adgang til at få genoprettet sit medlemskab.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet havde givet meddelelse <strong>om</strong> adresseændring til akassen,<br />
man at a-kassen alligevel <strong>for</strong>tsatte med at sende brevene til en mangelfuld adresse.<br />
Ankenævnet lagde i øvrigt vægt på, at medlemmets bogholder flere gange havde henvendt sig,<br />
<strong>for</strong> at få rettet fejlen, samt at der fandtes mange firmaer med samme adresse s<strong>om</strong> medlemmet.<br />
Yderligere var det dokumenteret, at der havde været mindre uregelmæssigheder i post<strong>om</strong>delingen<br />
i februar og marts 2005 på grund <strong>af</strong> snevejr.<br />
Ankenævnet fandt der<strong>for</strong> ikke, at medlemmet skulle bære risikoen <strong>for</strong>, at brevene ikke var k<strong>om</strong>met<br />
frem. Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100315-05).<br />
Sag nr. 5<br />
Ikke ret til dagpenge under deltagelse i suppleringsuddannelse<br />
Medlemmet, s<strong>om</strong> var uddannet bioanalytiker, før det blev muligt at blive professionsbachelor på<br />
<strong>om</strong>rådet, startede i september 2004 på en suppleringsuddannelse på bioanalytikerskolen med<br />
henblik på at opnå uddannelse s<strong>om</strong> professionsbachelor.<br />
Medlemmet har anført i sin klage til nævnet, at den suppleringsuddannelse hun fulgte, ikke udbydes<br />
s<strong>om</strong> fuldtidsstudier og der<strong>for</strong> ikke berettiger til SU, samt at uddannelsen s<strong>om</strong> helhed opfyldte<br />
betingelsen <strong>om</strong> ikke at overstige 1/3 st<strong>uden</strong>terårsværk.<br />
Ankenævnet fandt ikke, at medlemmet havde ret til dagpenge samtidig med, at hun deltog i suppleringsuddannelsen.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at uddannelsen s<strong>om</strong> professionsbachelor i bioanalytik er SUberettiget<br />
i det <strong>om</strong>fang den udbydes s<strong>om</strong> fuldtidsstudium.<br />
Da der efter bekendtgørelse <strong>om</strong> bioanalytikeruddannelsen ikke var tale <strong>om</strong> en uddannelse efter<br />
lov <strong>om</strong> åben uddannelse, fandt ankenævnet heller ikke, at uddannelsen kunne <strong>om</strong>fattes <strong>af</strong> undtagelsesbestemmelsen<br />
<strong>om</strong> vedligeholdende uddannelse. Ankenævnet fandt i øvrigt, at uddannelsen<br />
s<strong>om</strong> helhed oversteg 1/3 st<strong>uden</strong>terårsværk. Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse<br />
(j.nr. 5100343-05).<br />
Sag nr. 6<br />
Ikke selv<strong>for</strong>skyldt ledig, udvist vilje til at møde hos AF<br />
7
Den 16. december 2004 modtog medlemmet en indkaldelse til samtale <strong>om</strong> jobplan hos AF den<br />
17. december 2004. Samme dag havde medlemmet fået bekræftet, at han fra den 1. februar 2005<br />
havde fået ansættelse i Nordea.<br />
I brevet fra AF var der en slip, der skulle indsendes, hvis medlemmet på grund <strong>af</strong> sygd<strong>om</strong> eller<br />
arbejde ville melde <strong>af</strong>bud til AF.<br />
Medlemmet returnerede slippen og meldte <strong>af</strong>bud, idet han var <strong>af</strong> den opfattelse, at hans ansættelse<br />
fra den 1. februar 2005 berettigede ham hertil. Brevet fra AF skulle imidlertid <strong>for</strong>stås således,<br />
at det kun var muligt at melde <strong>af</strong>bud på grund <strong>af</strong> arbejde, hvis medlemmet var startet i arbejde på<br />
det tidspunkt, samtalen skulle finde sted.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet ikke kunne anses <strong>for</strong> at være til rådighed fra d. 17. –<br />
20.12.2004 og skulle anses <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet skulle anses <strong>for</strong> at have stået til rådighed fra den 17. til den 20.<br />
december 2004, og at medlemmet ikke skulle anses <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet på grund <strong>af</strong> <strong>for</strong>muleringen <strong>af</strong> blanketten og brevet fra<br />
AF havde været i god tro, at han på eget initiativ kontaktede AF mandag den 20. december 2004,<br />
samt at han aldrig tidligere var udeblevet fra møder hos AF eller a-kassen. Ankenævnet ændrede<br />
således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100470-05).<br />
Sag nr. 7<br />
Efterløn, bibeskæftigelse, 400 timer, landbrug, ægtefælle I/S<br />
Medlemmet har i sit arbejdsliv h<strong>af</strong>t fuldtidsbeskæftigelse s<strong>om</strong> lønmodtager. Medlemmet ejer<br />
sammen med sin ægtefælle et landbrug, s<strong>om</strong> ægtefællen har drevet siden 1972.<br />
I 2003 <strong>af</strong>vikledes malkebesætningen. Der er nu kun få dyr og 11,1 ha jord i almindelig drift tilbage.<br />
Medlemmets time<strong>for</strong>brug i virks<strong>om</strong>heden har været 0 timer.<br />
Ifølge egne og repræsentantens opgørelser anvender ægtefællen 365 timer på landbruget <strong>om</strong> året.<br />
Normtallet jf. bilag til bekendtgørelsen <strong>for</strong> støtteordning <strong>for</strong> yngre jordbrugere er 623,4 timer.<br />
Arbejdsdirektoratet <strong>af</strong>viste dispensation under 400 timers ordningen under henvisning til <strong>for</strong> stort<br />
time<strong>for</strong>brug i virks<strong>om</strong>heden.<br />
Nævnet fandt, at der <strong>for</strong>elå et <strong>for</strong>mløst I/S, da begge parter hæfter <strong>for</strong> virks<strong>om</strong>hedens <strong>for</strong>pligtelser.<br />
Da dette var tilfældet skulle medlemmet kun medregne sin ideelle andel (halvdelen <strong>uden</strong> <strong>af</strong>tale<br />
<strong>om</strong> andet) ved beregningen <strong>af</strong> dækningsbidrag 1.<br />
8
Nævnet fandt der<strong>for</strong>, at der burde gives tilladelse til drift <strong>af</strong> selvstændig virks<strong>om</strong>hed samtidig<br />
med <strong>efterløn</strong> under 400 timers ordningen. Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse<br />
(j.nr. 5100123-05).<br />
Sag nr. 8<br />
Nye oplysninger i sagen, manglende stillingtagen til oplysninger<br />
A-kassen burde have meddelt medlemmet, at a-kassen fandt ansøgning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis <strong>for</strong><br />
bortfaldet på grund <strong>af</strong> medlemmets passivitet. Medlemmet skulle stilles s<strong>om</strong> <strong>om</strong> han blev korrekt<br />
vejledt, da han 3 måneder senere indsendte materiale, s<strong>om</strong> a-kassen havde bedt <strong>om</strong><br />
Medlemmet, der havde søgt <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis den 16. september 2002, blev <strong>af</strong> a-kassen bedt <strong>om</strong><br />
at fremsende oplysninger <strong>af</strong> relevans <strong>for</strong> bedømmelsen <strong>af</strong>, <strong>om</strong> medlemmet havde ret til <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
A-kassen rykkede den 11. november 2002 <strong>for</strong> oplysningerne og meddelte samtidig, at hvis akassen<br />
ikke havde modtaget oplysningerne inden 1 måned, anså a-kassen ansøgningen <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong><br />
<strong>for</strong> bortfaldet.<br />
Medlemmet indsendte ikke oplysningerne til a-kassen.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ikke havde ret til et <strong>efterløn</strong>sbevis på baggrund <strong>af</strong><br />
ansøgningen <strong>af</strong> 16. september 2002.<br />
Medlemmet indsendte efterfølgende det udbedte materiale, således at a-kassen modtog dette den<br />
20. februar 2003. A-kassen reagerede ikke på modtagelsen <strong>af</strong> materialet og havde i øvrigt heller<br />
ikke tidligere meddelt medlemmet, at a-kassen anså ansøgningen <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis <strong>for</strong> bortfaldet.<br />
Ankenævnet fandt, at der måtte anses <strong>for</strong> at være k<strong>om</strong>met væsentligt, nye oplysninger og ankenævnet<br />
genoptog sagen og fandt herefter, at medlemmet havde ret til <strong>efterløn</strong>sbevis med virkning<br />
fra den 20. februar 2003.<br />
Ankenævnet fandt, at a-kassen ved modtagelsen <strong>af</strong> brevene fra medlemmet den 20. februar 2003<br />
burde have indset, at medlemmet havde et konkret behov <strong>for</strong> vejledning vedrørende ansøgning<br />
<strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Efter ankenævnets opfattelse skulle medlemmet stilles, s<strong>om</strong> <strong>om</strong> a-kassen den 20. februar 2003<br />
havde gjort medlemmet opmærks<strong>om</strong> på, at a-kassen opfattede medlemmets ansøgning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis<br />
<strong>for</strong> bortfaldet på grund <strong>af</strong> passivitet fra medlemmets side.<br />
Medlemmet skulle stilles, s<strong>om</strong> <strong>om</strong> han var blevet vejledt korrekt den 20. februar 2003 og herefter<br />
havde ansøgt på ny.<br />
Ankenævnet ændrede således sin tidligere <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100357-05).<br />
9
Sag nr. 9<br />
Afvisning <strong>af</strong> såvel tilbud <strong>om</strong> arbejde på <strong>af</strong>tenhold s<strong>om</strong> arbejde på daghold, selv<strong>for</strong>skyldt<br />
ledig - og refusion – ej <strong>for</strong>svarligt skøn<br />
Medlemmet kontaktede på anmodning AF telefonisk den 19. april 2004 angående et tilbud <strong>om</strong><br />
pakkeriarbejde på <strong>af</strong>tenhold ved et slagteri.<br />
Medlemmet <strong>af</strong>slog <strong>af</strong>tenholdsarbejde med den begrundelse, at transporttiden var <strong>for</strong> lang.<br />
AF tilbød hende herefter, under telefonsamtalen, arbejde samme sted på dagholdet, hvilket medlemmet<br />
heller ikke ønskede, da hun havde deltidsarbejde med 8 timer <strong>om</strong> ugen og <strong>for</strong>ventede<br />
flere timer. AF opfattede dette, s<strong>om</strong> <strong>om</strong> medlemmet heller ikke var interesseret heri.<br />
A-kassen har udbetalt medlemmet dagpenge.<br />
Nævnet fandt, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig, og skulle have en karantæne på 3 uger, men<br />
at medlemmet ikke skulle tilbagebetale dagpenge, der var udbetalt i karantæneperioden.<br />
Nævnet lagde vægt på, at den telefoniske samtale mellem AF og medlemmet ikke førte frem til,<br />
at AF <strong>for</strong>midlede medlemmet den ledige stilling på dagholdet.<br />
Nævnet lagde videre vægt på, at AF ikke <strong>for</strong>midlede medlemmet den ledige stilling, <strong>for</strong>di medlemmet<br />
tilkendegav, at hun ikke ønskede arbejde på dagholdet, idet hun allerede arbejdede<br />
8 timer <strong>om</strong> ugen og havde <strong>for</strong>ventning <strong>om</strong> flere timer.<br />
Det <strong>for</strong>hold, at det ikke fremgik <strong>af</strong> AF’s skriftlige anmodning til medlemmet <strong>om</strong> at ringe vedrørende<br />
arbejde på <strong>af</strong>tenhold. At der også var mulighed <strong>for</strong> arbejde på daghold, fandt ankenævnet<br />
ikke kunne tillægges betydning, idet der ikke er et krav <strong>om</strong> en <strong>for</strong>udgående skriftlig beskrivelse<br />
<strong>af</strong> arbejdet, før AF kan <strong>for</strong>midle et arbejde. AF var således ikke <strong>af</strong>skåret fra at tilbyde henvisning<br />
til arbejde på daghold.<br />
Ankenævnet fandt, at a-kassens skøn ikke kunne anses <strong>for</strong> <strong>for</strong>svarligt.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at der på tidspunktet <strong>for</strong> a-kassens vurdering <strong>af</strong> <strong>for</strong>holdet <strong>for</strong>elå et<br />
notat fra AF, hvor<strong>af</strong> fremgik, at medlemmet havde anført ikke at være interesseret i arbejde på<br />
daghold. S<strong>om</strong> begrundelse fremgik det, at hun havde anført, at hun allerede arbejdede 8 timer <strong>om</strong><br />
ugen og <strong>for</strong>ventede flere timer.<br />
A-kassen har i klagen anført, at medlemmet ikke fik det indtryk, at der var tale <strong>om</strong> et reelt tilbud<br />
m.h.t. dagholdsarbejdet, idet AF medarbejderen havde nævnt det i en henkastet tone.<br />
Ankenævnet bemærkede, at det var korrekt, at der ikke var tale <strong>om</strong> <strong>for</strong>midling, men at det ifølge<br />
AF blev gjort klart over<strong>for</strong> medlemmet, at arbejde på daghold blev nævnt med henblik på <strong>for</strong>midling.<br />
Ankenævnet tiltrådte Arbejdsdirektoratets <strong>af</strong>gørelse, <strong>om</strong> at a-kassen ikke har krav på refusion<br />
(j.nr. 5100207-05 + 5100331-05).<br />
10
Sag nr. 10<br />
Efterløn, 400 timers ordningen, landbrug, opgørelse dækningsbidrag<br />
Medlemmet havde drevet selvstændig virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> bibeskæftigelse siden 1995. Virks<strong>om</strong>heden<br />
bestod dels <strong>af</strong> en transportvirks<strong>om</strong>hed dels <strong>af</strong> et landbrug på 6,3 ha med 7 heste.<br />
Virks<strong>om</strong>heden med transport var overført til hustruen. Landbrugsvirks<strong>om</strong>heden <strong>for</strong>tsattes i fællesskab<br />
<strong>af</strong> medlemmet og ægtefællen.<br />
Medlemmet fandtes ikke <strong>for</strong> ophørt med nogen del <strong>af</strong> virks<strong>om</strong>heden.<br />
Medlemmet har ansøgt <strong>om</strong> videreførsel efter 400 timers ordningen.<br />
Direktoratet gav <strong>af</strong>slag dels begrundet i at dækningsbidrag 1 i 2003 var 108.024 kr. og i 2002 var<br />
117.000 kr. dels begrundet i, at den samlede arbejdstid i virks<strong>om</strong>heden er opgjort til 574 timer<br />
pr. år. Transportvirks<strong>om</strong>heden er opgjort til 143 timer pr. år og landbruget til 431 timer pr. år.<br />
Ankenævnet fandt, at landbrugsvirks<strong>om</strong>heden måtte anses s<strong>om</strong> et <strong>for</strong>mløst I/S, og at kun mandens<br />
personlige indsats skulle medregnes under 400 timers ordningen (manden deltog ikke i<br />
virks<strong>om</strong>heden). Des<strong>uden</strong> skulle kun medlemmets ideelle andel <strong>af</strong> overskuddet medregnes ved<br />
beregningen <strong>af</strong> dækningsbidrag 1.<br />
Med hensyn til transportvirks<strong>om</strong>heden måtte manden anses s<strong>om</strong> deltager, <strong>uden</strong> at virks<strong>om</strong>heden<br />
<strong>af</strong> den grund kunne anses s<strong>om</strong> et I/S. Der<strong>for</strong> skulle det samlede dækningsbidrag 1 <strong>for</strong> denne del<br />
<strong>af</strong> virks<strong>om</strong>heden medregnes ved beregningen <strong>af</strong> det samlede dækningsbidrag 1<br />
(j.nr. 5100177-05).<br />
Sag nr. 11<br />
En a-kasse havde ikke ret til refusion i et tilfælde, hvor et medlem ved en fejl var <strong>af</strong>meldt i<br />
AMANDA, og hvor a-kassen havde udbetalt dagpenge <strong>uden</strong> at sikre, at <strong>af</strong>meldingen var<br />
annulleret<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at en a-kasse ikke havde ret til refusion <strong>for</strong> de dagpenge, s<strong>om</strong> akassen<br />
havde udbetalt til et medlem <strong>for</strong> perioden fra den 12. juni 2001 til den 4. marts 2004.<br />
A-kassen sendte den 24. maj 2001 meddelelse til AMANDA <strong>om</strong>, at medlemmet skulle <strong>af</strong>meldes.<br />
Den 12. juni 2001 sendte AMANDA meddelelse til a-kassen <strong>om</strong>, at medlemmet var registreret<br />
s<strong>om</strong> <strong>af</strong>meldt <strong>af</strong> a-kassen. AMANDA modtog ikke underretningen retur, og det var ikke bestridt,<br />
at meddelelsen <strong>om</strong> underretningen var k<strong>om</strong>met frem til a-kassen.<br />
A-kassen udbetalte dagpenge til medlemmet <strong>for</strong> perioden fra den 24. maj 2001 til den 4. marts<br />
2004, selv<strong>om</strong> medlemmet ikke var tilmeldt AF.<br />
Direktoratet fandt, at de dagpenge, s<strong>om</strong> a-kassen havde udbetalt til medlemmet <strong>for</strong> perioden fra<br />
den 24. maj 2001 til den 11. juni 2001 var udbetalt med rette, da selve <strong>af</strong>meldingen ifølge udskrift<br />
fra AMANDA først blev effektueret med virkning fra den 12. juni 2001.<br />
11
Nævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at dagpenge udbetalt til medlemmet <strong>for</strong> perioden fra den 12. juni 2001<br />
til den 4. marts 2004 var udbetalt med urette.<br />
Nævnet lagde vægt på, at medlemmet ikke var tilmeldt AF i denne periode, og at han der<strong>for</strong> ikke<br />
havde ret til dagpenge.<br />
Nævnet fandt ikke, at der var oplyst <strong>om</strong>stændigheder i sagen, der kunne begrunde, at a-kassen<br />
skulle have ret til refusion <strong>for</strong> de udbetalte dagpenge.<br />
Nævnet fandt således, at a-kassen ikke havde udvist tilstrækkelig agtpågivenhed <strong>for</strong> at sikre, at<br />
medlemmet var tilmeldt AF, da a-kassen udbetalte dagpenge til medlemmet.<br />
Nævnet lagde blandt andet vægt på, at det var a-kassen, der sendte besked til AMANDA <strong>om</strong>, at<br />
medlemmet skulle <strong>af</strong>meldes. Fejludbetalingen skyldtes der<strong>for</strong> ikke urigtige oplysninger fra AF.<br />
Nævnet lagde videre vægt på, at a-kassen havde oplyst, at proceduren på daværende tidspunkt<br />
var, at a-kassen ved fejl<strong>af</strong>melding tog kontakt til AF <strong>for</strong> at sikre, at medlemmet <strong>for</strong>tsat var tilmeldt.<br />
Der <strong>for</strong>elå ikke dokumentation <strong>for</strong>, at a-kassen kontaktede AF vedrørende fejlen.<br />
Nævnet lagde også vægt på, at a-kassen, da den konstaterede, at medlemmet ved en fejl var <strong>af</strong>meldt<br />
AF, burde have sikret sig, at <strong>af</strong>meldingen var annulleret, således at medlemmet stod s<strong>om</strong><br />
tilmeldt. Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (5100379-05).<br />
Sag nr. 12<br />
Dagpenge udbetalt s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> en ugyldig <strong>af</strong>gørelse - medlemmets uddannelse gav ikke ret<br />
til optagelse s<strong>om</strong> nyuddannet (dimittend) og kunne der<strong>for</strong> heller ikke medregnes til opfyldelsen<br />
<strong>af</strong> beskæftigelseskravet - a-kassen havde udbetalt dagpenge til medlemmet i næsten<br />
et år - medlemmet fik ret til dagpenge frem til det tidspunkt, hvor hun modtog a-kassens<br />
<strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at hun ikke havde ret til dagpenge<br />
En a-kasse havde gennem næsten et år udbetalt dagpenge til et medlem, der ikke havde ret til<br />
dagpenge.<br />
A-kassen havde den 3. februar 2004 meddelt medlemmet, at den uddannelse, s<strong>om</strong> medlemmet<br />
havde gennemført, ikke gav ret til optagelse s<strong>om</strong> nyuddannet, og at medlemmet der<strong>for</strong> bibeholdt<br />
sine tidligere rettigheder i a-kassen.<br />
Den 20. februar 2004 tr<strong>af</strong> a-kassen imidlertid <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet havde ret til dagpenge<br />
fra den 4. februar 2004 og at hun havde ret til dagpenge i op til 208 uger.<br />
A-kassen konstaterede den 22. februar 2005, at medlemmet ikke havde h<strong>af</strong>t ret til de dagpenge,<br />
der var udbetalt fra den 4. februar 2004. Medlemmet havde ikke fået udbetalt dagpenge siden<br />
den 23. januar 2005.<br />
Da det var a-kassen, der havde begået en fejl, skulle medlemmet ikke tilbagebetale dagpengene,<br />
der var udbetalt i perioden 4. februar 2004 - 23. januar 2005.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ikke havde h<strong>af</strong>t ret til dagpenge fra den 4. februar<br />
2004.<br />
12
Nævnet henviste til, at a-kassens <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet havde ret til dagpenge fra den<br />
4. februar 2004, led <strong>af</strong> en væsentlig retlig mangel, og at <strong>af</strong>gørelsen der<strong>for</strong> var ugyldig.<br />
Nævnet fandt dog efter <strong>om</strong>stændighederne, at a-kassen skulle betale dagpenge til medlemmet<br />
frem til det tidspunkt, hvor hun fik <strong>af</strong>gørelsen <strong>om</strong>, at hun ikke havde ret til dagpenge, det vil sige<br />
til og med den 23. februar 2005. Ankenævnet ændrede således delvist direktoratets <strong>af</strong>gørelse<br />
(j.nr. 5100435-05).<br />
Sag nr. 13<br />
Tilladelse til at drive biavl s<strong>om</strong> selvstændig bibeskæftigelse side<strong>løbende</strong> med <strong>efterløn</strong><br />
Medlemmet fyldte 60 år den 24. januar 2005 og var således <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> reglerne <strong>for</strong> <strong>efterløn</strong> til<br />
personer, der fylder 60 år efter 1. juli 1999.<br />
Medlemmet havde søgt <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong> og samtidig søgt <strong>om</strong> at videreføre sin virks<strong>om</strong>hed med biavl<br />
og salg <strong>af</strong> honning. Han havde drevet virks<strong>om</strong>heden siden 1987.<br />
Medlemmet oplyste, at han havde 50 bifamilier/bistader <strong>for</strong>delt på 9 bigårde. Bigårdene var dels<br />
på hans egen jord i <strong>for</strong>bindelse med bopælen, og dels på arealer, der lå op til 10 km fra hans bopæl.<br />
Medlemmet havde opgjort arbejdstiden til 5-6 timer pr. bifamilie (250-300 timer). Dertil k<strong>om</strong><br />
administration (5 timer), transport (30 timer) og salg <strong>af</strong> honning (10). I alt 345 timer.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet kunne få tilladelse til at drive selvstændig virks<strong>om</strong>hed samtidig<br />
med modtagelse <strong>af</strong> <strong>efterløn</strong>.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmets virks<strong>om</strong>hed med biavl kunne begrænses ved antallet<br />
<strong>af</strong> bistadefamilier.<br />
For så vidt angik indtægten, havde medlemmet dokumenteret, at dækningsbidrag 1 i årene <strong>for</strong>ud<br />
havde været under den grænse, der var fastsat i loven.<br />
Nævnet lagde endvidere vægt på, at Dansk Biavler<strong>for</strong>ening havde oplyst, at tids<strong>for</strong>bruget i rationelt<br />
drevet erhvervsmæssigt biavl svarede til ca. 4 timer pr. bifamilie/-stade.<br />
Hvis der således alene var tale <strong>om</strong> 50 bistader/-familier fandt ankenævnet, at medlemmet havde<br />
sandsynliggjort, at arbejdstiden ikke ville overstige 400 timer. Ankenævnet ændrede således direktoratets<br />
<strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100488-05).<br />
Sag nr. 14<br />
Frigørelsesattest, manglende ret til supplerende dagpenge<br />
Medlemmet havde siden henholdsvis 2000 og 2001 undervist på to musikskoler, og i perioden<br />
25. august 2003 til 25. juni 2004 havde medlemmet des<strong>uden</strong> undervist et tredje sted.<br />
13
A-kassen tr<strong>af</strong> den 13. juni 2003 <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var faldet <strong>for</strong> 52-ugers grænsen, og<br />
dermed ikke kunne modtage supplerende dagpenge efter uge 11 i 2002. Medlemmet klagede<br />
over denne <strong>af</strong>gørelse, og den 12. december 2003 ændrede direktoratet <strong>af</strong>gørelsen og bad a-kassen<br />
<strong>om</strong> at <strong>for</strong>etage en ny opgørelse <strong>af</strong>, hvornår medlemmet s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> 52-ugers reglen mistede<br />
retten til dagpenge.<br />
Den 28. januar 2004 bad A-kassen der<strong>for</strong> medlemmet <strong>om</strong> at redegøre nærmere <strong>for</strong> ansættelserne<br />
og fremsende frigørelsesattester. A-kassen blev således først den 6. februar 2004 klar<br />
over, at medlemmet den 25. august 2003 var startet i et nyt ansættelses<strong>for</strong>hold. Da a-kassen<br />
først på dette tidspunkt modtog en frigørelsesattest vedrørende dette arbejds<strong>for</strong>hold, fandt akassen,<br />
at medlemmet først havde ret til supplerende dagpenge fra den 6. februar 2004.<br />
Ankenævnet fandt imidlertid ikke, at det kunne bebrejdes medlemmet, at hun ikke tidligere havde<br />
indsendt frigørelsesattest. Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet på det tidspunkt, hun<br />
startede i det nye ansættelses<strong>for</strong>hold, havde mistet retten til supplerende dagpenge. Ankenævnet<br />
lagde endvidere vægt på, at medlemmet ikke på nogen måde var gjort bekendt med, at hun skulle<br />
agere s<strong>om</strong> <strong>om</strong> hun havde ret til supplerende dagpenge, mens hendes klage blev behandlet, samt<br />
at medlemmet straks indsendte en frigørelsesattest, da a-kassen anmodede <strong>om</strong> det.<br />
Ankenævnet fandt således, at medlemmet, s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>af</strong> 12. december<br />
2003, skulle have ret til supplerende dagpenge fra d. 25.8.2003. Ankenævnet ændrede således<br />
direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100375-05).<br />
Sag nr. 15<br />
Afslag på <strong>for</strong>midlet arbejde – mis<strong>for</strong>ståelse <strong>af</strong> AF’s udmelding <strong>om</strong> det <strong>for</strong>midlede arbejde<br />
AF sendte fredag den 7. januar 2005 et brev til medlemmet, hvorefter hun skulle ringe til AF<br />
mandag den 10. januar 2005 mellem kl. 11 og kl. 11.15.<br />
Samme dag sendte AF en henvisning til et dags vikariat i en børnehave, hvortil hun skulle ringe<br />
mandag den 10. januar 2005 mellem kl. 11 og kl.11.15. Af begge breve fremgik, at det kunne få<br />
dagpengemæssige konsekvenser, hvis ikke hun gjorde det.<br />
Medlemmet har oplyst, at hun ved telefonsamtalen med AF mandag udtrykte <strong>for</strong>behold <strong>for</strong> 1<br />
dags vikariat, hvorefter AF medarbejderen oplyste hende <strong>om</strong>, at der også var et månedsvikariat<br />
senere.<br />
Medlemmet opfattede dette s<strong>om</strong> <strong>om</strong> hun kunne vælge.<br />
AF medarbejderen har oplyst, at det blev gjort medlemmet klart, at der var tale <strong>om</strong> 2 <strong>for</strong>midlinger,<br />
og det var en <strong>for</strong>udsætning, at det var den samme person, der fik jobbet.<br />
Medlemmet ringede til børnehaven <strong>om</strong> mandagen. Hun oplyste på <strong>for</strong>espørgsel, at det ikke var 1<br />
dags vikariatet hun ringede <strong>om</strong>, men månedsvikariatet, og fik tid til samtale.<br />
Om <strong>af</strong>tenen var der på hendes telefonsvarer besked fra AF <strong>om</strong>, at hun ikke skulle møde til samtalen,<br />
da hun havde sagt nej til 1 dags vikariatet.<br />
14
AF sendte mandag den 10. januar 2005 et brev til medlemmet, hvorefter hun skulle ringe til AF<br />
onsdag den 12. januar 2005 mellem 8.30 og 9.00. Samme dag sendte AF en henvisning til medlemmet<br />
vedrørende månedsvikariatet i børnehaven, hvortil hun skulle ringe onsdag den 12. januar<br />
2005 mellem kl. 8.00 0g 15.00.<br />
Børnehaven oplyste til AF, at medlemmet ikke var interesseret i en dags arbejde, men arbejdsgiveren<br />
ville ikke helt <strong>af</strong>vise, at medlemmet kunne have troet, at hun kunne vælge mellem vikariaterne.<br />
Ankenævnet fandt ikke tilstrækkeligt grundlag <strong>for</strong> at anse medlemmet <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Ankenævnet henviste til det tætte tidsmæssige <strong>for</strong>løb med bl.a. 4 henvendelser fra AF inden <strong>for</strong> 4<br />
dage og flere telefonsamtaler. Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet ringede til AF mandag<br />
den 10. januar 2005 og blev gjort bekendt med, at der var en <strong>for</strong>midling på vej <strong>om</strong> et månedsvikariat,<br />
og at der var modstridende oplysninger <strong>om</strong> <strong>for</strong>løbet <strong>af</strong> telefonsamtalen den 10. januar<br />
2005 mellem AF og medlemmet.<br />
Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100345-05).<br />
Sag nr. 16<br />
Arbejde ikke anset <strong>for</strong> selvstændig erhvervsvirks<strong>om</strong>hed uanset at medlemmet modtog betaling<br />
på baggrund <strong>af</strong> udstedt faktura<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmets arbejde <strong>for</strong> XX A/S ikke skulle anses <strong>for</strong> drift <strong>af</strong> selvstændig<br />
virks<strong>om</strong>hed.<br />
Medlemmet opfyldte ikke betingelsen <strong>om</strong>, at arbejdet skulle være udført <strong>for</strong> egen regning og<br />
risiko og med det <strong>for</strong>mål at opnå økon<strong>om</strong>isk udbytte.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at arbejdet skulle udføres i samarbejde med medarbejdere i XX A/S<br />
og primært fra XX A/S’s firmaadresse. Endvidere var arbejdstiden <strong>af</strong>talt til 40 timer pr. uge inklusive<br />
½ times frokostpause. Aftalen kunne <strong>af</strong> begge parter opsiges med 8 dages varsel. XX<br />
A/S stillede c<strong>om</strong>puter til rådighed. På grund <strong>af</strong> arbejdets midlertidige karakter kunne medlemmet<br />
deltage i jobinterviews <strong>for</strong> at få anden beskæftigelse.<br />
Ankenævnet lagde videre vægt på, at medlemmet fik kr. 35.000,- + m<strong>om</strong>s <strong>for</strong> den første måned<br />
og herefter kr. 40.000,- + m<strong>om</strong>s. Efter første og eventuelt anden måned skulle samarbejdet tages<br />
op til overvejelse med henblik på vurdering <strong>af</strong> en eventuel fastansættelse.<br />
Ankenævnet lagde endelig vægt på, at XX A/S på baggrund <strong>af</strong> arbejdets karakter <strong>af</strong> projekt havde<br />
ønsket, at medlemmet udskrev faktura <strong>for</strong> assistancen.<br />
Ankenævnet ændrede direktoratets <strong>af</strong>gørelse, idet ankenævnet fandt, at medlemmet ikke havde<br />
drevet selvstændig virks<strong>om</strong>hed i sit virke <strong>for</strong> XX A/S. Ankenævnet hjemviste samtidig sagen til<br />
direktoratet til <strong>for</strong>nyet <strong>af</strong>gørelse på dette grundlag (j.nr. 5100178-05).<br />
Sag nr. 17<br />
Rådighed – ikke fyldestgørende CV – frist på 3 måneder til at vise tilknytning til arbejdsmarkedet,<br />
<strong>af</strong>gørelse på utilstrækkeligt grundlag – a-kassens vejledning<br />
15
Medlemmet meldte sig ledig på AF den 19. juli 2004 efter en sygeperiode fra 25. marts 2005 til<br />
og med 18. juli 2005.<br />
I brev <strong>af</strong> 28. juli 2004 gjorde a-kassen medlemmet opmærks<strong>om</strong> på, at han skulle lægge et CV i<br />
Job- og CV-banken inden <strong>for</strong> en måned efter tilmeldingen på AF. A-kassen gjorde medlemmet<br />
opmærks<strong>om</strong> på, at det kunne få konsekvenser <strong>for</strong> medlemmets ret til dagpenge, hvis han ikke<br />
reagerede på brevet.<br />
Den 16. august 2004 <strong>af</strong>leverede medlemmet personligt sin CV-erklæring med kundenummer til<br />
tidligere CV i a-kassen, men medlemmet ajourførte ikke CV’et.<br />
Medlemmet lagde herefter et nyt CV i Job- og CV-banken, idet hans gamle CV var blevet slettet.<br />
A-kassen gjorde medlemmet opmærks<strong>om</strong> på, at CV’et ikke var fyldestgørende.<br />
I brev <strong>af</strong> 2. november 2004 oplyste a-kassen, at den <strong>for</strong>tsat ikke kunne godkende CV’et. Medlemmet<br />
blev der<strong>for</strong> indkaldt til en rådighedssamtale.<br />
Ved rådighedssamtalen den 5. november 2004 gjorde a-kassen medlemmet opmærks<strong>om</strong> på, at<br />
han, s<strong>om</strong> oplyst ved tidligere samtaler, skulle søge rimeligt arbejde - også i Danmark.<br />
På baggrund <strong>af</strong> rådighedssamtalen tr<strong>af</strong> a-kassen den 10. november 2004 <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet<br />
ikke stod til rådighed <strong>for</strong> arbejdsmarkedet og pålagde ham et arbejdskrav.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ikke havde ret til dagpenge fra den 19. august 2005 pga. ikke<br />
fyldestgørende CV, samt at medlemmet igen havde ret til dagpenge fra det tidspunkt, hvor medlemmet<br />
havde lagt et fyldestgørende CV ind.<br />
Ankenævnet fandt videre, at a-kassen burde have givet medlemmet en frist på 3 måneder til at<br />
vise sin tilknytning til arbejdsmarkedet, idet der ikke var tilstrækkeligt grundlag <strong>for</strong> at anse ham<br />
<strong>for</strong> ikke at stå til rådighed, da a-kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse den 10. november 2004.<br />
Ankenævnet lagde mht. det ikke fyldestgørende CV vægt på, at medlemmet var blevet vejledt<br />
tilstrækkeligt <strong>af</strong> kassen, samt at han kunne have søgt hjælp, hvis han havde problemer ved udfyldelsen.<br />
Endvidere, at CV’et ikke på daværende tidspunkt ansås at være korrekt og fyldestgørende<br />
udfyldt.<br />
Ankenævnet lagde mht. rådighedsspørgsmålet vægt på, at a-kassen først den 5. november 2005<br />
vejledte medlemmet <strong>om</strong>, at han skulle være aktivt jobsøgende og søge rimeligt arbejde – også i<br />
Danmark. Medlemmet var sidst blevet vejledt <strong>om</strong> <strong>for</strong>pligtelsen 1½ år før, og efters<strong>om</strong> medlemmet<br />
havde h<strong>af</strong>t 2 længerevarende sygd<strong>om</strong>sperioder <strong>uden</strong> kontakt til a-kassen, burde a-kassen<br />
have vejledt ham <strong>om</strong> rådigheds<strong>for</strong>pligtelsen ved hans ledigmeldelse (j.nr. 5100224-05).<br />
Sag nr. 18<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledighed – revision <strong>af</strong> handlingsplan - udeblivelse – <strong>for</strong>glemmelse/refusion –<br />
<strong>for</strong>svarligt skøn<br />
16
Et medlem blev indkaldt til et møde <strong>om</strong> revision <strong>af</strong> sin jobplan den 17. november 2004. Medlemmet<br />
mødte ikke, men kontaktede AF den 18. november 2004, da hun havde modtaget brev<br />
<strong>om</strong> udeblivelse.<br />
Medlemmet <strong>for</strong>klarede, at hun var vikar og havde arbejdet i NN SFO i ugen. Hun havde h<strong>af</strong>t fri<br />
den 17. november og var gået på juleindkøb, da hun havde glemt mødet på AF. Hun havde ikke<br />
fået noteret mødet i sin kalender.<br />
A-kassen fandt, at medlemmet skulle udelukkes fra dagpenge den 17. november 2004.<br />
Direktoratet fandt medlemmet selv<strong>for</strong>skyldt ledig og at medlemmet skulle have en karantæne på<br />
3 uger. Medlemmet skulle ikke tilbagebetale de med urette modtagne dagpenge i perioden. Kassen<br />
kunne ikke få refusion.<br />
A-kassen klagede over direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Det var oplyst, at medlemmet havde h<strong>af</strong>t 2 <strong>for</strong>udgående negative hændelser. Medlemmet havde<br />
tidligere været indkaldt til et møde vedrørende sin jobplan. Medlemmet havde været i arbejde i<br />
ugen, men glemt at ringe <strong>af</strong>bud til AF.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ikke kunne anses <strong>for</strong> at have h<strong>af</strong>t vilje til at møde på AF. Ankenævnet<br />
lagde vægt på, at hun ikke mødte, at hun først kontaktede AF efter modtagelsen <strong>af</strong><br />
udeblivelsesbrevet og at hun tidligere havde undladt at kontakte AF med oplysning <strong>om</strong>, at hun<br />
ikke kunne møde på grund <strong>af</strong> fuldtidsbeskæftigelse i ugen. Medlemmet burde have udvist større<br />
agtpågivenhed, da hun modtog indkaldelsen.<br />
Ankenævnet fandt, at det <strong>for</strong>hold, at medlemmet var i arbejde s<strong>om</strong> vikar ikke kunne tillægges<br />
betydning, idet hun var tilmeldt AF s<strong>om</strong> fuldtidsarbejdssøgende. Medlemmet var således <strong>for</strong>pligtet<br />
til at holde kontakt med AF.<br />
På denne baggrund og da a-kassen burde være opmærks<strong>om</strong> på, at hun tidligere var udeblevet,<br />
finder ankenævnet ikke, at a-kassen havde udøvet et <strong>for</strong>svarligt skøn. A-kassen havde der<strong>for</strong> ikke<br />
ret til refusion. Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100374-05 +<br />
5100469-05).<br />
Sag nr. 19<br />
Medlemmet, der var deltids<strong>for</strong>sikret, havde telefonisk meddelt a-kassen, at hun havde fået<br />
arbejde 37 timer ugentligt, men var ikke blevet overflyttet til fuldtids<strong>for</strong>sikring<br />
Et deltids<strong>for</strong>sikret medlem ledigmeldte sig efter at have arbejdet på fuld tid fra den 1. oktober<br />
2004 til den 28. april 2005.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet skulle overflyttes til fuldtids<strong>for</strong>sikring pr. 9. december<br />
2004 på grundlag <strong>af</strong> fuldtidsarbejdet.<br />
Medlemmet havde der<strong>for</strong> ret til dagpenge s<strong>om</strong> fuldtids<strong>for</strong>sikret.<br />
17
Nævnet henviste til, at medlemmet ikke direkte havde anmodet a-kassen <strong>om</strong> at blive overflyttet<br />
til fuldtids<strong>for</strong>sikring, da hun begyndte at arbejde på fuld tid, men at hun telefonisk havde meddelt<br />
a-kassen, at hun havde fået fuldtidsarbejde.<br />
Det var nævnets opfattelse, at a-kassen, da den fik oplysningen <strong>om</strong>, at medlemmet arbejdede på<br />
fuld tid, burde have konstateret, at medlemmets <strong>for</strong>sikringsmæssige status ikke var i overensstemmelse<br />
med medlemmets arbejdstid. A-kassen burde have sørget <strong>for</strong>, at medlemmet blev<br />
fuldtids<strong>for</strong>sikret fra det tidspunkt, hvor hun opfyldte betingelserne <strong>for</strong> fuldtids<strong>for</strong>sikring. Ankenævnet<br />
ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse vedr. spørgsmålet <strong>om</strong> <strong>for</strong>sikringsmæssig status<br />
på tidspunktet <strong>for</strong> ledigmeldelse (j.nr. 5100447-05).<br />
Sag nr. 20<br />
Beskæftigelseskrav – <strong>for</strong>længelse – barselorlov under ophold i Frankrig<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at en periode, hvor et medlem havde holdt barselorlov i Frankrig,<br />
ikke kunne anvendes til at <strong>for</strong>længe den periode, inden <strong>for</strong> hvilken beskæftigelseskravet skulle<br />
være opfyldt.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> sagen, at medlemmet frem til januar 2001 havde lønarbejde i Danmark. Herefter<br />
opholdt medlemmet sig i Frankrig indtil medio 2004 sammen med sin ægtefælle, der havde en<br />
attest E 101 og der<strong>for</strong> var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> de danske regler <strong>om</strong> social sikring. Ægtefællens<br />
attest E 101 udløb den 1. januar 2004, hvorefter ægtefællen betalte bidrag til de sociale sikringsordninger<br />
i Frankrig.<br />
Det fremgik videre, at medlemmet ikke havde lønarbejde under opholdet i Frankrig. Fra den 15.<br />
januar 2001 til den 13. februar 2002 havde medlemmet børnepasningsorlov og modtog orlovsydelse<br />
fra a-kassen. Medlemmet, der fødte medio februar 2003, holdt herefter barselorlov til udgangen<br />
<strong>af</strong> 2003, hvor hun hverken modtog ydelser fra Danmark eller Frankrig. Fra 1. januar til<br />
30. juni 2004 modtog medlemmet <strong>for</strong>ældreorlovsydelse (APE) i Frankrig. Medlemmet vendte<br />
herefter tilbage til Danmark, hvor hum meldte sig ledig.<br />
Nævnet fandt at den <strong>om</strong>stændighed, at medlemmet under opholdet i Frankrig holdt barselorlov<br />
fra den 17. februar til den 31. december 2003, ikke kunne <strong>for</strong>længe optjeningsperioden.<br />
Nævnet lagde vægt på, at perioder med barselorlov kun kunne <strong>for</strong>længe optjeningsperioden, hvis<br />
medlemmet under barselsorloven havde været <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> reglerne <strong>om</strong> fravær på grund <strong>af</strong> barsel<br />
eller adoption efter lov <strong>om</strong> ligebehandling <strong>af</strong> mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse og<br />
barselorlov m.v.<br />
Nævnet lagde herved lagt vægt på, at reglerne <strong>om</strong> fravær på grund <strong>af</strong> barsel eller adoption efter<br />
lov <strong>om</strong> ligebehandling <strong>af</strong> mænd og kvinder med hensyn til beskæftigelse og barselorlov m.v.,<br />
kun <strong>om</strong>fatter lønmodtagere, der er i beskæftigelse.<br />
Perioden fra den 17. februar til den 31. december 2003, hvor medlemmet havde holdt barselorlov<br />
i Frankrig, kunne således ikke anvendes til at <strong>for</strong>længe optjeningsperioden, da medlemmet ikke<br />
havde været i beskæftigelse s<strong>om</strong> lønmodtager under opholdet i Frankrig fra den 1. februar 2001<br />
til 30. juni 2004. Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100127-05).<br />
18
Sag nr. 21<br />
Gyldighedsdato på <strong>efterløn</strong>sbevis og vejledning<br />
A-kassen orienterede i august 1999 medlemmet <strong>om</strong> erhvervelse <strong>af</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis. Det fremgik <strong>af</strong><br />
brevet, at medlemmet ikke umiddelbart ud fra a-kassens oplysninger havde ret til at få udstedt et<br />
<strong>efterløn</strong>sbevis, idet medlemmet ikke på daværende tidspunkt havde været medlem <strong>af</strong> en a-kasse i<br />
10 år. A-kassen skrev videre, at hvis medlemmet <strong>for</strong>ud <strong>for</strong> sit medlemskab <strong>af</strong> pågældende akasse<br />
havde været medlem <strong>af</strong> en anden a-kasse kunne det være, at medlemmet alligevel havde<br />
ret til et <strong>efterløn</strong>sbevis. Brevet var vedlagt ansøgningsblanket <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Medlemmet søgte den 30. september 1999 <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Efter at have undersøgt medlemmets tidligere medlemskaber <strong>af</strong> a-kasser skrev a-kassen den 12.<br />
oktober 1999 til medlemmet, at pågældende havde ret til <strong>efterløn</strong>sbevis den 20. februar 2002,<br />
under <strong>for</strong>udsætning <strong>af</strong> bl.a. <strong>for</strong>tsat medlemskab og u<strong>af</strong>brudt indbetaling <strong>af</strong> <strong>efterløn</strong>sbidrag frem<br />
til det tidspunkt, hvor pågældende gik på <strong>efterløn</strong>.<br />
I <strong>for</strong>året 2000 påbegyndte a-kassen en egentlig sagsbehandling <strong>af</strong> medlemmets ansøgning <strong>om</strong><br />
<strong>efterløn</strong>sbevis, idet a-kassen anmodede medlemmet <strong>om</strong> at udfylde et antal blanketter. Denne<br />
sagsbehandling <strong>af</strong>sluttedes ved a-kassens brev <strong>af</strong> 6. juli 2000, s<strong>om</strong> var stort set enslydende med<br />
a-kassens brev <strong>af</strong> 12. oktober 1999.<br />
Den 4. december 2001 udsendte a-kassen på ny et orienteringsbrev til medlemmet <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> brevet, at det nu så ud til, at medlemmet var berettiget til <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Det fremgik endvidere <strong>af</strong> brevet, hvilke <strong>for</strong>dele, der var <strong>for</strong>bundet med <strong>efterløn</strong>sbeviset, herunder,<br />
at det var en <strong>for</strong>udsætning <strong>for</strong> at få ret til skattefri præmie. Det fremgik endelig <strong>af</strong> brevet, at<br />
a-kassen anbefalede medlemmet at udfylde den vedlagte ansøgningsblanket, idet beviset tidligst<br />
kunne få virkning fra den dag, hvor a-kassen havde modtaget ansøgningen.<br />
Den 2. oktober 2003 fremsendte a-kassen, på medlemmets op<strong>for</strong>dring, ansøgning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>.<br />
Dette brev var udover ansøgningsblanket også vedlagt a-kassens brochure <strong>om</strong> ”Den fleksible<br />
<strong>efterløn</strong>”. Det fremgik endvidere, at medlemmet tidligst kunne få <strong>efterløn</strong>, den dag a-kassen havde<br />
modtaget ansøgningen.<br />
Medlemmets ansøgning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis blev modtaget i a-kassen den 21. oktober 2003, og akassen<br />
udstedte den 30. januar 2004 et <strong>efterløn</strong>sbevis til medlemmet med bevisdato den 21. oktober<br />
2003.<br />
Medlemmet anmodede herefter <strong>om</strong> at få udbetalt skattefri præmie.<br />
A-kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ikke var berettiget til skattefri præmie, idet medlemmet<br />
ikke opfyldte 2-års-kravet.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet tidligst havde ret til et <strong>efterløn</strong>sbevis fra den 21. oktober 2003,<br />
og at medlemmet ikke havde ret til skattefri præmie.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet først den 21. oktober 2003 havde ret til <strong>efterløn</strong>sbevis,<br />
hvor<strong>for</strong> medlemmet heller ikke kunne opnå ret til skattefri præmie.<br />
19
Ankenævnet lagde herved vægt på, at ansøgningen <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis var modtaget i a-kassen<br />
den 21. oktober 2003.<br />
Ankenævnet fandt endvidere ikke, at den vejledning s<strong>om</strong> a-kassen havde givet <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis<br />
var mangelfuld. Ankenævnet lagde herved vægt på, at de breve s<strong>om</strong> a-kassen havde sendt til<br />
medlemmet opfyldte de krav, s<strong>om</strong> sådanne breve i henhold til de relevante regler skulle indeholde.<br />
Ankenævnet bemærkede imidlertid, at det var ankenævnets opfattelse, at a-kassens breve <strong>af</strong> 12.<br />
oktober 1999 og 6. juli 2000 var <strong>af</strong>gørelser, s<strong>om</strong> burde have været meddelt med oplysning <strong>om</strong><br />
klageadgang. Nævnet fandt dog ikke, at det havde betydning <strong>for</strong> sagens udfald, idet medlemmet,<br />
på trods <strong>af</strong> en klage, ville have været i samme situation, nemlig at <strong>efterløn</strong>sbeviset ikke kunne<br />
udstedes på daværende tidspunkt.<br />
Ankenævnet bemærkede endvidere, at a-kassens breve <strong>af</strong> 12. oktober 1999 og 6. juli 2000, eller i<br />
det mindste et <strong>af</strong> dem burde have indeholdt oplysning <strong>om</strong>, at medlemmet <strong>for</strong> senere at få udstedt<br />
et <strong>efterløn</strong>sbevis skulle søge her<strong>om</strong> på ny. Ankenævnet fandt imidlertid, at a-kassen rettede op på<br />
dette ved at udsende brev <strong>af</strong> 4. december 2001, og at medlemmet, hvis han var i tvivl <strong>om</strong> indholdet<br />
<strong>af</strong> dette brev, burde have kontaktet a-kassen på dette tidspunkt.<br />
Ankenævnet tilkendegav endelig, at være opmærks<strong>om</strong> på, at medlemmet havde rettet henvendelse<br />
til a-kassen primo oktober 2003 i <strong>for</strong>bindelse med spørgsmål <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis, og at en sådan<br />
henvendelse efter ankenævnets praksis kunne opfattes s<strong>om</strong> en ansøgning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis<br />
med den virkning, at <strong>efterløn</strong>sbeviset blev udstedt med bevisdato fra den mundtlige henvendelse.<br />
Da det ikke ville få indflydelse på medlemmets retsstilling, idet et <strong>efterløn</strong>sbevis med en tidligere<br />
dato i oktober 2003 ikke ville ændre på det <strong>for</strong>hold, at medlemmet ikke ville kunne opfylde 2års-reglen,<br />
valgte ankenævnet alene at bemærke <strong>for</strong>holdet.<br />
Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100328-05).<br />
Sag nr. 22<br />
Opgørelse <strong>af</strong> løntimer til opfyldelse <strong>af</strong> beskæftigelseskravet, godtgørelse <strong>for</strong> tjeneste s<strong>om</strong><br />
pilot på fridage<br />
Medlemmet meldte sig ind i a-kassen den 23. oktober 2003. Han ophørte i sin stilling s<strong>om</strong> pilot<br />
den 30. september 2004.<br />
A-kassen opgjorde, at medlemmet havde i alt 1.911,63 løntimer, der kunne medregnes til beskæftigelseskravet,<br />
s<strong>om</strong> således ikke var opfyldt. Løntimerne var udregnet på grundlag <strong>af</strong> hhv.<br />
arbejdsgivererklæring vedrørende perioden 23. – 31. oktober 2003, normeret månedlig arbejdstid<br />
vedrørende 1. november 2003 – 30. september 2004 samt 13 ”købte fridage” i samme periode.<br />
De købte fridage var en overensk<strong>om</strong>streguleret godtgørelse <strong>for</strong> tjeneste på fridage, s<strong>om</strong> a-kassen<br />
og direktoratet havde medregnet til beskæftigelseskravet med 37 timer pr. uge, svarende til 7,4<br />
timer pr. dag efter principperne i § 11 i bekendtgørelse <strong>om</strong> overskydende timer.<br />
20
Medlemmet klagede over, at de købte fridage ikke var medregnet med mere end 7,4 timer pr.<br />
dag, idet han havde været i aktiv tjeneste i længere tid de pågældende dage. Medlemmet mente<br />
således, at de købte fridage skulle medregnes med 8,79 timer i gennemsnit, hvilket ville føre til,<br />
at beskæftigelseskravet var opfyldt.<br />
Direktoratet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet den 1. oktober 2004 ikke opfyldte kravet <strong>om</strong> 1.924<br />
timers arbejde inden <strong>for</strong> de seneste 3 år, og at han der<strong>for</strong> ikke havde ret til dagpenge fra den 1.<br />
oktober 2004.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet opfyldte beskæftigelseskravet, idet nævnet fandt, medlemmet<br />
havde h<strong>af</strong>t i alt 1959,43 timer, s<strong>om</strong> kunne medregnes til opfyldelse <strong>af</strong> beskæftigelseskravet.<br />
Nævnet var således ikke enig med a-kassen og direktoratet i, at de 13 købte fridage i perioden<br />
højst kunne medregnes med 7,4 timer pr. dag.<br />
Nævnet fandt, at de købte fridage, hvor medlemmet ifølge sin logbog, s<strong>om</strong> udfyldtes under str<strong>af</strong>ansvar,<br />
har arbejdet, skal medregnes med det antal flytimer, s<strong>om</strong> fremgår <strong>af</strong> logbogen. Hertil skal<br />
lægges den tid, s<strong>om</strong> der ifølge arbejdsgiver angiveligt medgår s<strong>om</strong> arbejdstid i <strong>for</strong>bindelse med<br />
en flyvning. Ankenævnet har i denne <strong>for</strong>bindelse lagt til grund, at tjenestetiden anses <strong>for</strong> at begynde<br />
1½ time før <strong>af</strong>gang og <strong>for</strong> at slutte 1 time efter ank<strong>om</strong>st. Samtidig medregnes op til 2 timers<br />
ophold på destinationen.<br />
Nævnet bemærkede, at direktoratet havde vurderet, at principperne i § 11 i Direktoratet <strong>for</strong> Arbejdsløsheds<strong>for</strong>sikringens<br />
bekendtgørelse nr. 902 <strong>af</strong> 9. december 1999 <strong>om</strong> overskydende timer<br />
fandt anvendelse ved bedømmelsen <strong>af</strong> spørgsmålet <strong>om</strong>, hvilke og hvor mange timer der kan regnes<br />
med til opfyldelsen <strong>af</strong> beskæftigelseskravet s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> de købte fridage.<br />
Nævnet fandt imidlertid, at bekendtgørelsen <strong>om</strong> overskydende timer ikke kan anvendes i denne<br />
sammenhæng, idet de nærmere regler <strong>om</strong> opfyldelsen <strong>af</strong> – og beregningen <strong>af</strong> beskæftigelseskravet<br />
fremgår <strong>af</strong> Arbejdsdirektoratets bekendtgørelse nr. 504 <strong>af</strong> 16. juni 2003 <strong>om</strong> beskæftigelseskrav<br />
og dagpengeperiode, hvori der ikke er henvist til bekendtgørelsen <strong>om</strong> overskydende timer.<br />
Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100296-05).<br />
Sag nr. 23<br />
Formue<strong>for</strong>valtning, selvstændig virks<strong>om</strong>hed, bibeskæftigelse, begrænset dagpengeret, 78<br />
uger, undtaget fra dagpengebegrænsningen, udlejning<br />
Medlemmets drev virks<strong>om</strong>hed i <strong>for</strong>m <strong>af</strong> udlejning <strong>af</strong> 2 beboelseslejemål og 2 erhvervslejemål i<br />
perioden 11. december 1996 - 27. maj 2004.<br />
Medlemmet meddelte i oktober 2003 arbejdsløshedskassen, at han ønskede at få <strong>af</strong>klaret <strong>for</strong>holdene<br />
<strong>om</strong>kring sit ejerskab <strong>af</strong> en mindre udlejningsejend<strong>om</strong> i <strong>for</strong>bindelse med overgang til <strong>efterløn</strong>.<br />
Ejend<strong>om</strong>men bestod <strong>af</strong> 2 beboelseslejemål og 2 erhvervslejemål. Ejend<strong>om</strong>men lå i xxx, og<br />
medlemmet boede ved xxx. Han havde arvet ejend<strong>om</strong>men efter sine <strong>for</strong>ældre og havde i denne<br />
<strong>for</strong>bindelse rettet henvendelse til a-kassen, hvor han havde fået oplyst, at ejend<strong>om</strong>men ikke havde<br />
betydning <strong>for</strong> hans dagpengeret. Han havde fået skøde på ejend<strong>om</strong>men den 7. marts 1997.<br />
21
Medlemmet anførte videre, at den indvendige vedligeholdelse påhvilede lejerne, hvilket også<br />
gjaldt viceværtfunktioner i <strong>for</strong>m <strong>af</strong> håndtering <strong>af</strong> renovation, udskiftning <strong>af</strong> pærer og renholdelse<br />
<strong>af</strong> gård og trappe. Snerydning <strong>af</strong> <strong>for</strong>tov påhvilede lejerne <strong>af</strong> <strong>for</strong>retningerne.<br />
Medlemmet anførte videre, at hans arbejdsopgaver bestod i telefonisk at indrykke en annonce i<br />
xxx Folkeblad ved genudlejning - og <strong>af</strong>levering og fremvisning <strong>for</strong> ny lejer, hvilket normalt krævede<br />
et besøg i xxx. Lejekontrakter, s<strong>om</strong> tidligere blev udfærdiget <strong>af</strong> advokat, var nu overført til<br />
standard<strong>for</strong>mular.<br />
Medlemmet anførte videre, at regnskab udarbejdedes <strong>af</strong> revisionsfirma. Aflæsning <strong>af</strong> varme- og<br />
vand<strong>for</strong>brug og ud<strong>for</strong>mning <strong>af</strong> <strong>for</strong>brugsregnskab udførtes <strong>af</strong> xxx, hvorefter han underskrev og<br />
sendte opgørelserne til de 4 lejere. Endvidere sendte han breve <strong>om</strong> leje<strong>for</strong>højelse en gang <strong>om</strong><br />
året.<br />
Det fremgår <strong>af</strong> a-kassens telefonrapport <strong>af</strong> november 2003 over telefonsamtale med medlemmet,<br />
at medlemmet kunne gå på <strong>efterløn</strong> med ejend<strong>om</strong>men s<strong>om</strong> <strong>for</strong>mue<strong>for</strong>valtning. A-kassen betingede<br />
sig dog, at de arbejdsopgaver, s<strong>om</strong> han udførte, skulle overdrages. A-kassen henviste til, at<br />
ankenævnet i 2 <strong>af</strong>gørelser havde fundet, at der var tale <strong>om</strong> <strong>for</strong>mue<strong>for</strong>valtning, idet der var lagt<br />
vægt på, at der var tale <strong>om</strong> en meget begrænset arbejdsindsats og <strong>om</strong> en arvet ejend<strong>om</strong>.<br />
Kassen meddelte den 12. december 2003 medlemmet, at han skulle søge <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>, inden han<br />
fyldte 60 år den 27. maj 2004, da hans dagpengeret udløb denne dato.<br />
Medlemmet ansøgte den 31. januar 2004 <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong> pr. 27. maj 2004.<br />
Tredjemand bekræftede fremover at ville sende de færdige varmeopgørelser direkte til den enkelte<br />
lejer med virkning fra den 27. maj 2004, liges<strong>om</strong> han ville beregne og udsende leje<strong>for</strong>højelser<br />
vedrørende medlemmets ejend<strong>om</strong>.<br />
Der var således indgået <strong>af</strong>tale med tredjemand, <strong>om</strong> at han med virkning fra den 27. maj 2004<br />
skulle administrere medlemmets ejend<strong>om</strong>, herunder genudlejning (annoncering, fremvisning<br />
m.v.).<br />
Medlemmets advokat meddelte den 17. maj 2004 a-kassen, bl.a. at medlemmet primo 1996 henvendte<br />
sig til a-kassen, idet hans <strong>for</strong>ældres bo skulle <strong>af</strong>sluttes. Medlemmet havde erhvervet ejend<strong>om</strong>men<br />
den 11. december 1996. I 1999, 2000, 2001, 2002 og 2003 havde medlemmet på ejend<strong>om</strong>men<br />
brugt henholdsvis 8 timer, 8 timer, 8 timer, 11 timer og 11 timer. I 2004 havde han indtil<br />
marts brugt 2 timer.<br />
Medlemmet bort<strong>for</strong>pagtede med virkning fra den 24. maj 2004 sin ejend<strong>om</strong>.<br />
Direktoratet tr<strong>af</strong> bl.a. <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ansås <strong>for</strong> at drive selvstændig virks<strong>om</strong>hed i<br />
<strong>for</strong>m <strong>af</strong> udlejning. Virks<strong>om</strong>heden kunne anses <strong>for</strong> bibeskæftigelse, og han var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> den<br />
begrænsede dagpengeret på 78 uger.<br />
A-kassen såvel s<strong>om</strong> medlemmets advokat klagede over <strong>af</strong>gørelsen.<br />
22
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmets udlejning i perioden 11. december 1996 - 27. maj<br />
2004 efter en konkret vurdering ansås <strong>for</strong> <strong>for</strong>mue<strong>for</strong>valtning.<br />
Begrundelsen var, at medlemmets personlige arbejdsindsats havde h<strong>af</strong>t et meget beskedent <strong>om</strong>fang,<br />
således at arbejdsindsatsen ikke med rette kunne karakteriseres s<strong>om</strong> selvstændig virks<strong>om</strong>hed.<br />
Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100029-05).<br />
Sag nr. 24<br />
Rådighed – genåbning <strong>af</strong> adgang til CV efter ophold i udland <strong>uden</strong> dagpengeret og gentilmelding<br />
til AF og a-kassen<br />
Et medlem blev ledig den 1. juli 2003 og indlagde i tilknytning hertil sit CV. Han blev <strong>af</strong>meldt<br />
AF den 16. september 2004 da han var volontør i Afrika. Han blev den 24. december 2004 tilmeldt<br />
AF på ny.<br />
Den 7. januar 2005 skrev a-kassen til medlemmet, at han skulle indlægge sit CV i jobnet og sende<br />
udskrift til a-kassen inden 8 dage.<br />
Den 20. januar 2005 skrev a-kassen på ny til medlemmet og gjorde opmærks<strong>om</strong> på, at CV’et<br />
skulle være indlagt senest 1 måned efter tilmeldingen til AF . Såfremt medlemmet ikke inden<br />
den 24. januar 2005 gjorde sit CV tilgængeligt ville hans dagpenge blive stoppet.<br />
A-kassen standsede medlemmets dagpenge fra den 24. januar 2005. Medlemmet lagde sit CV ind<br />
den 1. marts 2005.<br />
Kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ikke havde ret til dagpenge i perioden 24. januar – 1.<br />
marts 2005. Direktoratet tiltrådte a-kassens <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet fandt, at det skyldes medlemmets egne <strong>for</strong>hold, at han ikke senest 1 måned efter<br />
tilmelding til AF den 24. december 2004 indlagde sit CV i jobnet og CV-banken. Han havde<br />
der<strong>for</strong> ikke ret til dagpenge i perioden 24. januar - 28. februar 2005.<br />
Ankenævnet lagde ved <strong>af</strong>gørelsen vægt på, at a-kassen den 7. og 20. januar 2005 oplyste medlemmet<br />
<strong>om</strong> pligten til at indlægge CV i job – og CV-bank og <strong>om</strong> konsekvenserne, såfremt dette<br />
ikke skete.<br />
Det <strong>for</strong>hold, at medlemmet tidligere havde indlagt sit CV, kunne efter nævnets opfattelse ikke<br />
føre til et andet resultat. Nævnet lagde herved vægt på a-kassens klare tilkendegivelse <strong>af</strong>, at medlemmet<br />
skulle indlægge sit CV i job - og CV- bank, samt på, at a-kassen rykkede medlemmet <strong>for</strong><br />
de ønskede oplysninger. Såfremt medlemmet herefter var i tvivl <strong>om</strong> nødvendigheden <strong>af</strong> at efterk<strong>om</strong>me<br />
a-kassens anvisning, skulle han have rettet henvendelse til a-kassen.<br />
Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100434-05).<br />
23
Sag nr. 25<br />
Udeblivelse fra samtale på AF, aktiv indsats, senere kontakt til AF + a-kasse, ikke selv<strong>for</strong>skyldt<br />
ledig, manglende rådighed<br />
AF indkaldte medlemmet til en samtale den 15. december 2004 kl. 9.00 <strong>om</strong> udarbejdelse <strong>af</strong> jobplan.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> indkaldelsesbrevet, at det kunne få betydning <strong>for</strong> medlemmets dagpengeret,<br />
hvis ikke han mødte op, samt at der ved sygd<strong>om</strong> skulle ske underretning til AF.<br />
Medlemmet udeblev fra samtalen.<br />
Medlemmet havde til sagen oplyst, at han natten til den 15. december 2004 blev meget syg, og at<br />
han næste dag ikke kunne <strong>for</strong>lade sengen pga. høj feber og delvis bevidstløshed. Medlemmets<br />
fætter, s<strong>om</strong> medlemmet boede hos i perioden, kontaktede telefonisk a-kassen <strong>om</strong> eftermiddagen<br />
den 15. december 2004, da han k<strong>om</strong> hjem fra arbejde.<br />
Medlemmet kontaktede selv AF og a-kassen næste <strong>for</strong>middag den 16. december 2004.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ikke havde ret til dagpenge den 15. december 2004 pga. manglende<br />
rådighed.<br />
Ankenævnet fandt efter en konkret vurdering ikke, at medlemmet skulle anses <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt<br />
ledig den 15. december 2004.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at det ikke fremgik <strong>af</strong> AF’s indkaldelsesbrev, at medlemmet i tilfælde<br />
<strong>af</strong> sygd<strong>om</strong> skulle underrette AF her<strong>om</strong> inden tidspunktet <strong>for</strong> samtalen, og at det i øvrigt ikke<br />
under hensyn til, at samtalen var kl. 9.00, hvor AF åbnede, var muligt at melde <strong>af</strong>bud <strong>for</strong>ud <strong>for</strong><br />
mødet den samme dag.<br />
Ankenævnet lagde også vægt på, at medlemmets fætter havde kontaktet a-kassen <strong>om</strong> eftermiddagen<br />
den 15. december 2004, og at medlemmet selv havde kontaktet a-kassen og AF den 16.<br />
december 2004.<br />
Ankenævnet lagde således vægt på, at medlemmet under hensyn til hans sygd<strong>om</strong> selv havde<br />
gjort en aktiv indsats <strong>for</strong> at give AF og a-kassen besked <strong>om</strong> årsagen til udeblivelsen.<br />
Endelig lagde nævnet vægt på, at der ikke <strong>for</strong>elå oplysninger <strong>om</strong>, at medlemmet ikke skulle have<br />
h<strong>af</strong>t vilje til at møde på AF den 15. december 2004, samt at medlemmet ikke tidligere var udeblevet<br />
fra samtaler på AF. Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100427-<br />
05).<br />
Sag nr. 26<br />
Udeblivelse fra samtale på AF <strong>om</strong> udarbejdelse <strong>af</strong> jobplan, manglende rådighed, karantæne<br />
<strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledighed<br />
AF indkaldte ved brev <strong>af</strong> 6. juni 2005 medlemmet til et møde den 9. juni 2005 <strong>om</strong> udarbejdelse<br />
<strong>af</strong> jobplan. Det fremgik <strong>af</strong> brevet, at der var mødepligt, og at udeblivelse fra samtalen kunne få<br />
dagpengemæssige konsekvenser.<br />
24
Medlemmet mødte ikke op til samtalen. På baggrund her<strong>af</strong> sendte AF samme dag et brev til<br />
medlemmet, hvori AF meddelte, at AF havde underrettet a-kassen <strong>om</strong> udeblivelsen.<br />
Medlemmet kontaktede AF den 13. juni 2005 og oplyste, at han boede i et hus med flere lejligheder,<br />
hvor husets beboere havde fælles køkken og fælles postkasse. Normalt var det medlemmet,<br />
der tømte den fælles postkasse, men i tiden <strong>om</strong>kring 9. juni 2005, var det en <strong>af</strong> husets øvrige<br />
beboere, der tømte den. Denne beboer havde lagt posten i husets fælles køkken. Først den 12.<br />
juni 2005 talte medlemmet med den anden beboer, s<strong>om</strong> gjorde medlemmet opmærks<strong>om</strong> på, at<br />
hans post lå i køkkenet.<br />
Medlemmet har anført, at han altid har været meget <strong>om</strong>hyggelig med at overholde de ting, han er<br />
<strong>for</strong>pligtet til, og at han kontaktede AF og a-kassen straks efter opdagelsen <strong>af</strong> AF’s brev den 12.<br />
juni 2005.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet ikke havde ret til dagpenge i perioden 9. til 13.<br />
juni 2005 på grund <strong>af</strong> manglende rådighed.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> ligeledes <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig den 9. juni 2005<br />
og der<strong>for</strong> skulle pålægges en karantæne på 3 uger.<br />
Ankenævnet lagde mht. rådighedsspørgsmålet vægt på, at medlemmet var udeblevet den 9. juni<br />
2005 og først havde kontaktet AF den 13. juni 2005 <strong>uden</strong> at have h<strong>af</strong>t en gyldig grund til udeblivelsen.<br />
Mht. spørgsmålet <strong>om</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledighed fandt nævnet, at det <strong>for</strong>hold, at medlemmet først<br />
den 12. juni 2005 blev bekendt med AF’s breve, <strong>for</strong>di en <strong>af</strong> husets øvrige beboere i pågældende<br />
periode havde tømt den fælles postkasse og lagt posten i det fælles køkken, ikke kunne anses <strong>for</strong><br />
en gyldig grund til udeblivelsen.<br />
Medlemmet selv var nærmest til at bære risikoen <strong>for</strong> ikke at gøre sig bekendt med den daglige<br />
post.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet vidste han delte postkasse med husets øvrige beboere,<br />
men ikke på trods her<strong>af</strong> sørgede <strong>for</strong> at sikre sig kendskab til den daglige post.<br />
Ankenævnet lagde ligeledes vægt på, at medlemmet havde oplyst, at han normalt tømte postkassen,<br />
og at han på baggrund her<strong>af</strong> burde have undret sig over, at der ingen post var i pågældende<br />
periode.<br />
Ankenævnet bemærkede, at det <strong>for</strong>hold, at medlemmet altid var meget <strong>om</strong>hyggelig med at overholde<br />
de ting, s<strong>om</strong> han var <strong>for</strong>pligtet til, ikke kunne føre til en anden vurdering, <strong>for</strong>di han havde<br />
pligt til at gøre sig bekendt med den daglige post. Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse<br />
(j.nr. 5100414-05).<br />
Sag nr. 27<br />
Refusion, dispensationsadgang<br />
25
Medlemmet, der tidligere havde drevet selvstændig virks<strong>om</strong>hed, <strong>af</strong>hændede sin virks<strong>om</strong>hed,<br />
hvorefter a-kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet kunne få dagpenge efter de almindelige regler.<br />
Efterfølgende fik Arbejdsdirektoratet indberetning fra skatte<strong>for</strong>valtningen <strong>om</strong>, at medlemmet<br />
havde drevet en anden selvstændig virks<strong>om</strong>hed samtidig med, at han havde modtaget dagpenge.<br />
Da medlemmet således havde modtaget dagpenge og andre ydelser med urette, anlagde medlemmets<br />
a-kasse herefter sag ved byretten med påstand <strong>om</strong> tilbagebetaling <strong>af</strong> beløbet.<br />
Ifølge byrettens d<strong>om</strong> havde medlemmet handlet uagts<strong>om</strong>t, men henset til, at der stort set ingen<br />
aktivitet havde været i virks<strong>om</strong>heden, samt medlemmets <strong>for</strong>klaring <strong>om</strong> at den manglende <strong>af</strong>melding<br />
<strong>af</strong> virks<strong>om</strong>heden skyldtes uopmærks<strong>om</strong>hed eller tilfældige <strong>om</strong>stændigheder, fandt retten<br />
imidlertid ikke, at der var tale <strong>om</strong> uagts<strong>om</strong>hed <strong>af</strong> en sådan grad, at det kunne danne grundlag <strong>for</strong><br />
tilbagebetaling i henhold til AL § 86.<br />
Ankenævnet var opmærks<strong>om</strong> på, at der med byrettens d<strong>om</strong> <strong>for</strong>elå en ændret situation, idet akassen<br />
ikke havde mulighed <strong>for</strong> at inddrive beløbet fra medlemmet.<br />
Ankenævnet fandt ikke, at der var noget at bebrejde a-kassen, idet a-kassen først med direktoratets<br />
indberetning på baggrund <strong>af</strong> xx k<strong>om</strong>munes henvendelse…<br />
Ankenævnet fandt imidlertid ikke, at der efter byrettens d<strong>om</strong> <strong>for</strong>elå en sådan ganske særlig situation,<br />
at der efter dispensationsbestemmelsen i refusionsreglerne kunne gives a-kassen ret til refusion.<br />
Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100432-05).<br />
Sag nr. 28<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, udeblivelse fra jobplan<br />
Medlemmet blev ved brev <strong>af</strong> 16. marts 2005 indkaldt til møde hos AF <strong>om</strong> ændring <strong>af</strong> jobplan.<br />
Mødet skulle finde sted fredag den 8. april 2005 kl. 9.00. I brevet var det angivet, at medlemmet<br />
skulle give AF besked, hvis han havde fået arbejde eller var blevet syg.<br />
Fredag den 8. april 2005 vågnede medlemmet og følte sig syg og var ude <strong>af</strong> stand til at ringe til<br />
AF og melde <strong>af</strong>bud.<br />
Medlemmet har oplyst, at han mødte op hos AF 1 ½ time efter, at mødet skulle have fundet sted.<br />
AF har registreret fremmødet, men ikke noget tidspunkt.<br />
Ankenævnet fandt ikke, at medlemmets handlemåde skulle sidestilles med et <strong>af</strong>slag på at medvirke<br />
til at udarbejde en jobplan. Ankenævnet fandt således ikke, at medlemmet skulle anses <strong>for</strong><br />
selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at medlemmet havde udvist vilje til at opfylde sine <strong>for</strong>pligtelser over<br />
<strong>for</strong> AF og a-kassen, samt at det ikke fremgik klart <strong>af</strong> indkaldelsesbrevet, at <strong>af</strong>bud på grund <strong>af</strong><br />
sygd<strong>om</strong> skulle meldes inden mødetidspunktet.<br />
Ankenævnet ændrede direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100461-05).<br />
26
Sag nr. 29<br />
Optagelse s<strong>om</strong> dimittend, 2-ugers frist<br />
Medlemmet <strong>af</strong>sluttede den 31. marts 2005 sin ph.d.-grad i Mexico. Medlemmet vendte tilbage til<br />
Danmark den 11. april 2005 og den 12. april blev hun tilmeldt folkeregisteret og AF, liges<strong>om</strong><br />
hun <strong>for</strong>søgte at kontakte a-kassen.<br />
Den 13. april fik medlemmet kontakt til a-kasssen. Medlemmet har oplyst, at hun fik at vide, at<br />
hun ikke skulle <strong>for</strong>etage sig noget, idet hun allerede var tilmeldt AF, samt at akassemedarbejderen<br />
<strong>af</strong>viste at tage imod medlemmets adresseoplysninger.<br />
A-kassen har ikke noteret noget <strong>om</strong> samtalen, men a-kassen kunne ikke <strong>af</strong>vise, at der i den pågældende<br />
situation var givet et <strong>for</strong> kortfattet svar. A-kassen har henvist til, at de havde nedlagt<br />
<strong>om</strong>stillingen i den <strong>om</strong>talte periode, og at optagelses<strong>om</strong>rådet var lagt ud til samtlige sagsbehandlere.<br />
A-kassen har endvidere oplyst, at de den 13. og 14. april 2005 sendte et velk<strong>om</strong>stbrev til medlemmet.<br />
Det første brev blev sendt til medlemmets adresse i Mexico og det sidste brev til den<br />
adresse, medlemmet senest havde h<strong>af</strong>t i Danmark. Medlemmet har anført, at hun ikke har modtaget<br />
disse breve.<br />
Vedrørende opdateringer fra CPR-registeret har a-kassen oplyst, at de modtager oplysningerne<br />
den efterfølgende morgen.<br />
Ankenævnet ændrede direktoratets <strong>af</strong>gørelse og fandt, at medlemmet kunne stilles s<strong>om</strong> <strong>om</strong> hun<br />
havde overholdt fristen <strong>for</strong> at søge optagelse s<strong>om</strong> dimittend.<br />
Ankenævnet lagde vægt på a-kassens oplysninger <strong>om</strong> <strong>om</strong>struktureringer i a-kassen og fandt, at<br />
medlemmet havde fået mangelfuld vejledning ved sin henvendelse den 13. april 2005.<br />
Ankenævnet lagde endvidere vægt op, at det var a-kassen, der måtte bære risikoen <strong>for</strong>, at vejledningsmaterialet<br />
blev sendt til en <strong>for</strong>kert adresse, idet medlemmet havde gjort hvad hun kunne<br />
ved at <strong>for</strong>søge at oplyse <strong>om</strong> sin adresse, og idet a-kassen ifølge deres egne oplysninger <strong>om</strong> opdateringer<br />
fra CPR-registeret burde have h<strong>af</strong>t medlemmets korrekte adresse den 13. april 2005<br />
(j.nr. 5100413-05).<br />
Sag nr. 30<br />
EØS, E 303, ægtefælleflytning, medlemmet fik ret til attest E 303, selv<strong>om</strong> hun var rejst sidste<br />
dag i sin beskæftigelsesperiode, dvs. inden hun <strong>for</strong>melt blev dagpengeberettiget. Dette<br />
skyldtes utilstrækkelig vejledning<br />
Medlemmets ægtefælle startede i job i Island den 3. januar 2005. Medlemmet M sagde sit job op<br />
pr. den 31. december 2004 <strong>for</strong> at flytte med sin mand. Hun søgte ulønnet orlov fra sit danske job<br />
i perioden 1. januar til 1. august 2005. Hun ansøgte den 17. december 2004 <strong>om</strong> en attest E 303<br />
med <strong>af</strong>rejsedato fredag den 31. december 2004 (dvs. samme dag s<strong>om</strong> hendes arbejdsperiode ophørte).<br />
27
Direktoratet <strong>af</strong>slog at udstede attest E 303, med den begrundelse at medlemmet den 31. december<br />
2004 stadig var i et ansættelses<strong>for</strong>hold og at dagpengeretten på dette tidspunkt ikke var indtrådt.<br />
Ankenævnet fandt, at M var berettiget til en attest E 303 under arbejdssøgning i Island fra den 3.<br />
januar til den 2. april 2005. Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet lagde til grund, at M på grund <strong>af</strong> ægtefælleflytning havde ansøgt <strong>om</strong> dispensation<br />
fra kravet <strong>om</strong>, at hun skulle være tilmeldt s<strong>om</strong> arbejdssøgende og have stået til rådighed <strong>for</strong> Arbejds<strong>for</strong>midlingen<br />
i mindst 4 uger inden hendes <strong>af</strong>rejse fra Danmark (4-ugers-kravet).<br />
Ved udfyldelsen <strong>af</strong> Del C i ansøgningsskemaet havde a-kassen hverken sat kryds i ”ja”- eller<br />
”nej”-feltet til, hvorvidt M på det ansøgte <strong>af</strong>rejsetidspunkt opfyldte de almindelige betingelser<br />
<strong>for</strong> ret til dagpenge. Af brevet fra kassen til Direktoratet <strong>af</strong> den 27. december 2004 fremgik, at akassen<br />
havde <strong>for</strong>etaget en vurdering <strong>af</strong> M’s situation. A-kassen <strong>for</strong>holdt sig imidlertid ikke til det<br />
<strong>for</strong>hold, at M havde ansøgt <strong>om</strong> <strong>af</strong>rejse fra Danmark samme dag, s<strong>om</strong> hendes arbejdsperiode ophørte<br />
samt, at der var tale <strong>om</strong> en ægtefælleflytning.<br />
Efter ankenævnets opfattelse burde a-kassen have orienteret M <strong>om</strong>, at hun tidligst ville være berettiget<br />
til at få udbetalt dagpenge mandag den 3. januar 2005, og at hun der<strong>for</strong> skulle vente til<br />
denne dato med at rejse ud <strong>af</strong> Danmark. Det <strong>for</strong>hold, at det <strong>af</strong> side 3 i vejledningen til ansøgningsskemaet<br />
og <strong>af</strong> EØS-pjecen fremgik, at det var en betingelse <strong>for</strong> at få en attest E 303, at man<br />
skulle være berettiget til dagpenge på <strong>af</strong>rejsedagen, var i den konkrete situation (hvor der var<br />
ansøgt <strong>om</strong> dispensation <strong>for</strong> 4-ugers-kravet) efter ankenævnets opfattelse ikke tilstrækkelig vejledning.<br />
Ankenævnet fandt på denne baggrund, at M havde modtaget en utilstrækkelig vejledning. Nævnet<br />
fandt der<strong>for</strong>, at M skulle stilles s<strong>om</strong> <strong>om</strong>, hun var blevet vejledt tilfredsstillende. Nævnet fandt<br />
det godtgjort, at hun i en sådan situation ville have ventet med at rejse ud <strong>af</strong> Danmark til den 3.<br />
januar 2005, hvor hun ville have været berettiget til at få udbetalt dagpenge. Hun var der<strong>for</strong> berettiget<br />
til en attest E 303 fra den 3. januar 2005 under <strong>for</strong>udsætning <strong>af</strong>, at hun i øvrigt opfyldte<br />
betingelserne her<strong>for</strong> (j.nr. 5100092-05).<br />
Sag nr. 31<br />
EØS, E 303, ægtefælleflytning, medlemmet fik ret til attest E 303, selv<strong>om</strong> hun var rejst sidste<br />
dag i sin beskæftigelsesperiode, dvs. inden hun <strong>for</strong>melt blev dagpengeberettiget. Dette<br />
skyldtes utilstrækkelig vejledning<br />
Medlemmets ægtefælle startede i job i England den 15. maj 2004. Medlemmet M sagde sit job<br />
op pr. den 31. oktober 2004 <strong>for</strong> at flytte over til sin mand (børnene flyttede også med) - ægtefælleflytning.<br />
M ansøgte i oktober 2004 <strong>om</strong> en attest E 303 med <strong>af</strong>rejsedato den 31. oktober 2004<br />
(dvs. samme dag s<strong>om</strong> hendes arbejdsperiode ophørte). Kassen udfyldte Del C i ansøgningsskemaet<br />
den 20. oktober 2004. Medlemmet udrejste <strong>af</strong> Danmark søndag den 31. oktober 2004 <strong>om</strong>kring<br />
middag. Hun fulgtes med sin mand, der skulle på arbejde i England <strong>om</strong> mandagen den 1.<br />
november 2004.<br />
Arbejdsdirektoratet <strong>af</strong>slog at udstede attest E 303, med den begrundelse at medlemmet tidligst<br />
var ledig og dagpengeberettiget fra den 1. november 2004.<br />
28
Ankenævnet fandt, at M var berettiget til en attest E 303 under arbejdssøgning i Storbritannien<br />
fra den 1. november 2004 til den 31. januar 2005. Ankenævnet ændrede således direktoratets<br />
<strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet lagde til grund, at M på grund <strong>af</strong> ægtefælleflytning havde ansøgt <strong>om</strong> dispensation<br />
fra kravet <strong>om</strong>, at hun skulle være tilmeldt s<strong>om</strong> arbejdssøgende og have stået til rådighed <strong>for</strong> Arbejds<strong>for</strong>midlingen<br />
i mindst 4 uger inden hendes <strong>af</strong>rejse fra Danmark (4-ugers-kravet).<br />
Ved udfyldelsen <strong>af</strong> Del C i ansøgningsskemaet havde a-kassen sat kryds i ”ja”-feltet til, hvorvidt<br />
M på det ansøgte <strong>af</strong>rejsetidspunkt opfyldte de almindelige betingelser <strong>for</strong> ret til dagpenge. Kassen<br />
<strong>for</strong>holdt sig imidlertid ikke til det <strong>for</strong>hold, at M havde ansøgt <strong>om</strong> <strong>af</strong>rejse fra Danmark samme<br />
dag, s<strong>om</strong> Deres arbejdsperiode ophørte. Nævnet lagde vægt på, at den medarbejder i a-kassen,<br />
der udfyldte Del C i ansøgningsskemaet, havde oplyst, at han ikke havde været opmærks<strong>om</strong> på<br />
det <strong>for</strong>hold, at den <strong>af</strong> M ansøgte <strong>af</strong>rejsedato søndag den 31. oktober 2004 faldt sammen med sidste<br />
dag i hendes arbejdsperiode.<br />
Efter Ankenævnets opfattelse burde a-kassen have orienteret M <strong>om</strong>, at hun tidligst ville være<br />
berettiget til at få udbetalt dagpenge mandag den 1. november 2004, og at hun der<strong>for</strong> skulle vente<br />
til denne dato med at rejse ud <strong>af</strong> Danmark. Det <strong>for</strong>hold, at det <strong>af</strong> side 3 i vejledningen til ansøgningsskemaet<br />
fremgik, at det var en betingelse <strong>for</strong> at få en attest E 303, at man skulle være<br />
berettiget til dagpenge på <strong>af</strong>rejsedagen, var i den konkrete situation (hvor der var ansøgt <strong>om</strong> dispensation<br />
<strong>for</strong> 4-ugers-kravet) efter ankenævnets opfattelse ikke tilstrækkelig vejledning.<br />
Ankenævnet fandt på denne baggrund, at M havde modtaget en utilstrækkelig vejledning. Nævnet<br />
fandt der<strong>for</strong>, at M skulle stilles s<strong>om</strong> <strong>om</strong>, hun var blevet vejledt tilfredsstillende. Nævnet fandt<br />
det godtgjort, at hun i en sådan situation ville have ventet med at rejse ud <strong>af</strong> Danmark til den 1.<br />
november 2004, hvor hun ville have været berettiget til at få udbetalt dagpenge. Hun var der<strong>for</strong><br />
berettiget til en attest E 303 fra den 1. november 2004 under <strong>for</strong>udsætning <strong>af</strong>, at hun i øvrigt opfyldte<br />
betingelserne her<strong>for</strong> (j.nr. 5100019-05).<br />
Sag nr. 32<br />
Ukontrollabel arbejdstid – freelancekonsulent<br />
Medlemmet var tilknyttet et firma s<strong>om</strong> freelancekonsulent. Arbejdet blev udført fra firmaets<br />
<strong>for</strong>skellige lokationer. Den ene <strong>af</strong> lokationerne var firmaets hovedkontor i amtet.<br />
Medlemmet fik fra dag til dag tilbud <strong>om</strong> arbejde og fik en fast løn på 1.500 kr. pr. dag.<br />
Medlemmet modtog pr. mail en liste med personer, han skulle have samtaler med den pågældende<br />
dag. Der var sat samtaler på hver ½ time. Den første samtale var altid kl. 9.00 og den sidste<br />
kl. 15.30, evt. kl. 16.00. Arbejdsgiveren kunne <strong>for</strong>ud <strong>for</strong> første samtale kontrollere, at medlemmet<br />
havde åbnet sin c<strong>om</strong>puter. Medlemmet meldte <strong>løbende</strong> tilbage til arbejdsgiveren, og når han<br />
havde gennemført alle samtaler, skulle han sende et tilbagemeldingsskema til arbejdsgiveren.<br />
Direktoratet fandt, at arbejdstiden måtte anses <strong>for</strong> ukontrollabel.<br />
29
Ankenævnet fandt, at arbejdstiden skulle anses <strong>for</strong> kontrollabel. Ankenævnet ændrede således<br />
direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet fandt, at arbejdstiden skulle anses <strong>for</strong> kontrollabel, da arbejdstiden kunne registreres<br />
ved arbejdsgiverens registreringer.<br />
Ankenævnet havde herved lagt vægt på, at medlemmet var fast lønnet.<br />
Ankenævnet havde endvidere lagt vægt på, at arbejdet blev udført på en arbejdsplads, s<strong>om</strong> arbejdsgiverens<br />
stillede til rådighed.<br />
Endelig havde ankenævnet lagt vægt på, at arbejdsgiveren på de dage, hvor medlemmet havde<br />
arbejdet <strong>for</strong> arbejdsgiveren, udsendte en elektronisk deltagerliste med tider <strong>for</strong> samtaler, s<strong>om</strong> han<br />
skulle gennemføre den pågældende dag. Samtalerne var sat med en ½ times interval. Arbejdsgiveren<br />
kontrollerede, at deltagerlisten blev åbnet inden første samtale. Arbejdsgiveren modtog<br />
<strong>løbende</strong> tilbagemeldinger <strong>om</strong> samtalernes <strong>for</strong>løb og ved dagens slutning modtog arbejdsgiveren<br />
efter sidste samtale en samlet tilbagemelding (j.nr. 5100191-05).<br />
Sag nr. 33<br />
Nedsatte dagpenge – ukontrollabel arbejdstid<br />
Medlemmet var ifølge ansættelseskontrakt i perioden 26. juli til 29. oktober 2004 ansat, dels i<br />
Danmark, dels i udlandet. Arbejdstiden var ansat til 240 timer, dog i henhold til <strong>løbende</strong> <strong>af</strong>tale.<br />
Medlemmet havde sidste arbejdsdag den 14. september 2004.<br />
Arbejdsgiverens registrering <strong>af</strong> arbejdstiden blev <strong>for</strong>etaget ved ugesedler, der blev udfyldt <strong>af</strong><br />
medlemmet. Når medlemmet var i udlandet havde han derudover udfyldt ”Daily time Sheets” til<br />
modtageren <strong>af</strong> de ydelser, s<strong>om</strong> han havde leveret. Der var overensstemmelse mellem medlemmets<br />
udfyldte ugesedler, udfyldte ”Sheets” og faktureringerne til modtagerne. Registreringerne<br />
stemte overens med lønudbetalingerne fra arbejdsgiver. Arbejdsgiveren havde yderligere oplyst,<br />
at denne registrerings<strong>for</strong>m var godkendt <strong>af</strong> tilskudsyderne.<br />
I opgørelsesperioden havde medlemmet <strong>af</strong>holdt ferie i ugerne 28-30, og i ugerne 33, 34 og 35<br />
havde han arbejdet på arbejdsgiverens adresse i Danmark.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmets arbejdstid måtte anses <strong>for</strong> ukontrollabel.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmets arbejdstid måtte anses <strong>for</strong> ukontrollabel.<br />
Ankenævnet fandt dog, at arbejdstiden i ugerne 33, 34 og 35 skulle anses <strong>for</strong> kontrollabel, da han<br />
i disse uger arbejdede på arbejdsgiverens adresse. Ankenævnet ændrede således direktoratets<br />
<strong>af</strong>gørelse <strong>for</strong> så vidt angik ugerne 33, 34 og 35.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at arbejdsgiveren havde erklæret, at medlemmet i denne periode<br />
arbejdede på firmaets kontor i Danmark. Arbejdsgiveren havde således i denne periode <strong>uden</strong><br />
hans medvirken kunnet kontrollere hans arbejdstid.<br />
30
Vedrørende ugerne 31, 32, 36 og 37 fandt ankenævnet, at arbejdstiden var ukontrollabel. Ankenævnet<br />
lagde vægt på, at arbejdsgiveren ikke <strong>uden</strong> medlemmets medvirken havde mulighed <strong>for</strong><br />
at registrere hans arbejdstid. Arbejdsgiverens registrering <strong>af</strong> arbejdstiden skete således på baggrund<br />
<strong>af</strong> de ugerapporter, s<strong>om</strong> medlemmet selv udfyldte. Ugerapporterne dannede grundlag <strong>for</strong><br />
arbejdsgiverens lønudbetalinger til ham.<br />
Ankenævnet havde videre lagt vægt på, at der ikke i ansættelses<strong>af</strong>talen var fastsat nogen arbejdstid,<br />
men alene var angivet et samlet antal ca. timer i hele ansættelsesperioden på 240 timer, dog i<br />
henhold til <strong>løbende</strong> <strong>af</strong>tale. Medlemmet ophørte allerede den 14. september 2004. Han havde i<br />
ansættelsesperioden h<strong>af</strong>t 316 timer.<br />
Da medlemmet ikke var fastlønnet, <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> kollektiv overensk<strong>om</strong>st eller individuel <strong>af</strong>tale <strong>om</strong><br />
arbejdstiden eller en norm <strong>for</strong> arbejdstiden, opfyldte han heller ikke de øvrige betingelser i bekendtgørelsens<br />
§ 3 <strong>for</strong>, at arbejdet kunne anses <strong>for</strong> kontrollabelt (j.nr. 5100196-05).<br />
Sag nr. 34<br />
Dispensation <strong>for</strong> fristen <strong>for</strong> ansøgning <strong>om</strong> attest E 303 pga. mangelfuld vejledning<br />
Medlemmet rejste fra Danmark den 19. juli 2004.<br />
Medlemmet <strong>af</strong>leverede ansøgning <strong>om</strong> attest E 301 (<strong>for</strong> at medregne beskæftigelsesperioder i<br />
Danmark) den 14. juli 2004. Ansøgningen blev modtaget i a-kassen den 16. juli 2004.<br />
Medlemmets ansøgning <strong>om</strong> attest E 303 (<strong>for</strong> at søge beskæftigelse) blev modtaget <strong>af</strong> Arbejds<strong>for</strong>midlingen<br />
den 13. august og <strong>af</strong> a-kassen den 17. august 2004.<br />
I klagen oplyste medlemmet, at han den 8. juli 2004 oplyste til a-kassen, at han agtede at flytte til<br />
Sverige. A-kassen sendte attest E 301. Først efterfølgende blev han klar over, at han skulle have<br />
h<strong>af</strong>t attest E 303.<br />
A-kassen oplyste i brev <strong>af</strong> 21. september 2004, at der var tale <strong>om</strong> en mis<strong>for</strong>ståelse mellem medlemmet<br />
og <strong>af</strong>delingen, og at medlemmet <strong>for</strong>mentlig søgte <strong>om</strong> attest E 301 på grund <strong>af</strong> rådgivning<br />
i Sverige. A-kassen fandt, at der burde dispenseres fra fristen.<br />
Ankenævnet fandt, at der var ydet mangelfuld vejledning og dispenserede fra fristen. Ankenævnet<br />
ændrede direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 99010541-04).<br />
Sag nr. 35<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, lovning på andet arbejde, adfærd, sidestilles med <strong>af</strong>slag – Refusion,<br />
<strong>for</strong>svarligt skøn<br />
Medlemmet var den 22. september 2004 til jobsamtale efter anvisning fra AF.<br />
Under jobsamtalen oplyste medlemmet, at han inden <strong>for</strong> de næste 6 måneder kunne få et job hos<br />
sin bror.<br />
Medlemmet blev ikke ansat. Arbejdsgiver begrundede dette med, at det arbejde medlemmet<br />
skulle udføre ville kræve mellem 6 til 12 måneders oplæring.<br />
31
Direktoratet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig efter at have udvist en adfærd,<br />
der kunne sidestilles med et <strong>af</strong>slag over <strong>for</strong> en arbejdsgiver. Medlemmet skulle ikke tilbagebetale<br />
de modtagne dagpenge i karantæneperioden.<br />
Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet under ansættelsessamtalen havde handlet på en måde, der<br />
kunne sidestilles med <strong>af</strong>slag på <strong>for</strong>midlet arbejde.<br />
Der blev lagt vægt på, at medlemmet uop<strong>for</strong>dret under ansættelsessamtalen med arbejdsgiveren<br />
havde oplyst, at han <strong>om</strong> 6 måneder sandsynligvis kunne få et bedre arbejde hos sin bror.<br />
Disse oplysninger <strong>om</strong> mulige fremtidige planer <strong>om</strong> 6 måneder senere medførte, at arbejdsgiveren<br />
ikke ønskede at ansætte ham.<br />
Det var således ankenævnets vurdering, at medlemmet havde handlet på en måde der gjorde, at<br />
arbejdsgiveren ikke ønskede at ansætte ham, og at han der<strong>for</strong> var selv<strong>for</strong>skyldt ledig, og skulle<br />
have en effektiv karantæne på 3 uger.<br />
Ankenævnet fandt ikke, at a-kassen havde skønnet <strong>for</strong>svarligt, når a-kassen på ovennævnte<br />
grundlag havde fundet, at medlemmet ikke skulle anses <strong>for</strong> selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Det <strong>for</strong>hold, at medlemmet efter a-kassens opfattelse alene havde <strong>af</strong>givet loyale oplysninger <strong>om</strong><br />
sine fremtidsplaner, kunne efter nævnets opfattelse ikke føre til et andet resultat.<br />
Nævnet havde herved lagt vægt på, at medlemmet på tidspunktet <strong>for</strong> ansættelsessamtalen uop<strong>for</strong>dret<br />
oplyste <strong>om</strong> mulige fremtidige handlinger <strong>om</strong> 6 måneder, s<strong>om</strong> medførte at han ikke blev<br />
ansat.<br />
Ankenævnet fandt, at a-kassen ikke havde ret til refusion. Ankenævnet tiltrådte direktoratets<br />
<strong>af</strong>gørelser (j.nr. 5100412-05 + 5100551-05 ).<br />
Sag nr. 36<br />
Selv<strong>for</strong>skyldt ledig, adfærd, aggressiv, kvindelig kollega<br />
Medlemmet blev den 15. december 2004 ansat med løntilskud s<strong>om</strong> kontorbetjent. Arbejdet skulle<br />
ophøre den 15. juni 2005.<br />
Den 17. december 2004 blev medlemmet <strong>af</strong>skediget. Om årsagen til <strong>af</strong>skedigelsen oplyste arbejdsgiver,<br />
at medlemmet havde svært ved at modtage instruktioner og blev aggressiv over <strong>for</strong><br />
yngre kvindelig kollega.<br />
Medlemmet oplyste <strong>om</strong> årsagen til <strong>af</strong>skedigelsen, at han blev syg at være på arbejdspladsen, der<br />
var psykisk belastende <strong>for</strong> medlemmet.<br />
Medlemmet blev sur på en yngre kvindelig kollega, idet hun gav medlemmet <strong>for</strong>kerte beskeder<br />
flere gange.<br />
32
Medlemmet blev sygemeldt fra den 18. december 2004.<br />
Direktoratet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig den 17. december 2004,<br />
hvor medlemmet fratrådte ansættelsen med løntilskud. Medlemmet skulle der<strong>for</strong> have en karantæne<br />
på 3 uger.<br />
Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Arbejdsgiver bekræftede medlemmets beskrivelse <strong>af</strong> arbejds<strong>for</strong>løbet. Arbejdsgiveren havde endvidere<br />
anført, at det var opfattelsen, at de mis<strong>for</strong>ståelser der havde været i <strong>for</strong>løbet primært var<br />
begrundet i kultur<strong>for</strong>skelle og sprogvanskeligheder.<br />
Ankenævnet fandt ud fra en samlet vurdering, at det måtte anses <strong>for</strong> tilstrækkeligt godtgjort, at<br />
medlemmet var <strong>af</strong>skediget <strong>af</strong> en grund, der væsentligst skyldtes medlemmet selv, idet medlemmets<br />
adfærd var årsagen til <strong>af</strong>skedigelsen.<br />
Det <strong>for</strong>hold, at medlemmet på sin første arbejdsdag var <strong>uden</strong> kontaktperson, og at medlemmet<br />
fik <strong>for</strong>kerte/<strong>for</strong>skellige beskeder <strong>af</strong> kollegaer kunne efter nævnets opfattelse ikke ændre på det<br />
faktum, at det var medlemmets adfærd på baggrund <strong>af</strong> disse hændelser, der førte til <strong>af</strong>skedigelsen<br />
<strong>af</strong> medlemmet. Ankenævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse (5100402-05).<br />
Sag nr. 37<br />
Efterlønsbevis – ansøgningstidspunkt – skattefri præmieportioner<br />
Medlemmet blev 60 år den 21. september 1999.<br />
A-kassen sendte vejledningsbrev og ansøgningsblanket til <strong>efterløn</strong>sbevis den 10. september<br />
1999.<br />
Den 15. oktober 1999 skrev a-kassen til medlemmet og rykkede <strong>for</strong> medlemmets ansøgning <strong>om</strong><br />
<strong>efterløn</strong>sbevis. Den 19. oktober 1999 modtog a-kassen medlemmets ansøgning.<br />
Den 3. februar 2000 udstedte a-kassen <strong>efterløn</strong>sbevis med virkning fra den 19. oktober 1999.<br />
Medlemmet kunne herefter kun optjene 11 skattefri præmieportioner.<br />
Medlemmet anførte, at den korte svartid var uantagelig, idet han først skulle sætte sig ind i de<br />
vanskelige regler samt indhente det materiale, s<strong>om</strong> efter hans opfattelse skulle indsendes sammen<br />
med ansøgningen.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet først havde ret til et <strong>efterløn</strong>sbevis med virkning fra den 19.<br />
oktober 1999, hvor a-kassen modtog ansøgningen <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet havde ret til <strong>efterløn</strong>sbevis fra den 21. september 1999. Ankenævnet<br />
ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet fandt at medlemmet skulle stilles s<strong>om</strong> havde han indsendt sin ansøgning, således at<br />
a-kassen havde modtaget denne senest på hans 60-års-dag. Ankenævnet havde i denne <strong>for</strong>bindel-<br />
33
se lagt vægt på, at medlemmet søgte <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis inden <strong>for</strong> 2 måneder efter modtagelsen <strong>af</strong><br />
a-kassens vejledning.<br />
Ankenævnet havde lagt vægt på, at a-kassen fremsendte vejledning <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis 11 dage<br />
før han fyldte 60 år. A-kassen vejledte ham således senere end a-kassen var <strong>for</strong>pligtet til efter<br />
reglerne, og medlemmet søgte <strong>om</strong> <strong>efterløn</strong>sbevis den 19. oktober 1999.<br />
Ankenævnet havde ikke taget stilling til spørgsmålet <strong>om</strong> skattefri præmie, men anmodede medlemmet<br />
<strong>om</strong> at rette henvendelse til sin a-kasse <strong>for</strong> en <strong>for</strong>nyet beregning <strong>af</strong> skattefri præmieportioner<br />
(j.nr. 5100226-05).<br />
Sag nr. 38<br />
Selvstændig virks<strong>om</strong>hed – <strong>efterløn</strong> – drift <strong>af</strong> selvstændig virks<strong>om</strong>hed s<strong>om</strong> bibeskæftigelse -<br />
dækningsbidrag 1<br />
Medlemmet havde søgt <strong>om</strong> tilladelse til at drive selvstændig virks<strong>om</strong>hed med undervisning <strong>af</strong><br />
gravide og babyer i varmtvandsbassin samtidig med <strong>efterløn</strong>.<br />
Medlemmet skulle betale 500 kr. pr. time <strong>for</strong> leje <strong>af</strong> bassinet. Medlemmet <strong>for</strong>ventede en <strong>om</strong>sætning<br />
på 131.000 kr. <strong>om</strong> året. Hvis man trak udgiften til leje <strong>af</strong> bassinet fra ved beregning <strong>af</strong> virks<strong>om</strong>hedens<br />
dækningsbidrag 1 ville dækningsbidrag 1 k<strong>om</strong>me ned på ca. 41.000 kr. <strong>om</strong> året.<br />
Direktoratet meddelte, at medlemmet ikke fik tilladelse til at drive virks<strong>om</strong>heden samtidig med,<br />
at hun fik <strong>efterløn</strong>, da direktoratet ikke fandt det sandsynliggjort, at virks<strong>om</strong>hedens dækningsbidrag<br />
1 ikke oversteg 50.000 kr. pr. regnskabsår og 59.238 kr. i 2005.<br />
Direktoratet havde lagt vægt på, at leje <strong>af</strong> varmtvandsbassin ikke kunne betragtes s<strong>om</strong> varekøb,<br />
og at det der<strong>for</strong> ikke kunne indgå i beregningen <strong>af</strong> opgørelsen <strong>af</strong> dækningsbidrag 1.<br />
Ankenævnet fandt, at udgiften til leje <strong>af</strong> varmtvandsbassinet ikke kunne betragtes s<strong>om</strong> vare<strong>for</strong>brug.<br />
Medlemmet kunne således ikke få tilladelse til at drive virks<strong>om</strong>heden samtidig med, at hun fik<br />
<strong>efterløn</strong>.<br />
Ankenævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet fandt det ikke sandsynliggjort, at virks<strong>om</strong>hedens indtægt ikke oversteg 50.000 kr.<br />
pr. regnskabsår (i 2005, 59.238 kr.).<br />
Ved virks<strong>om</strong>hedens indtægt <strong>for</strong>stås netto<strong>om</strong>sætning fratrukket vare<strong>for</strong>brug. Vare<strong>for</strong>bruget betegnes<br />
s<strong>om</strong> de direkte variable <strong>om</strong>kostninger, s<strong>om</strong> er <strong>af</strong>ledt <strong>af</strong> varesalget eller tjenesteydelsen.<br />
Ankenævnet fandt, at leje <strong>af</strong> varmtvandsbassin ikke kunne betragtes s<strong>om</strong> vare<strong>for</strong>brug, da der<br />
ikke var tale <strong>om</strong> en direkte variabel <strong>om</strong>kostning, s<strong>om</strong> er <strong>af</strong>ledt <strong>af</strong> tjenesteydelsen.<br />
Ankenævnet havde herved lagt vægt på, at <strong>om</strong>kostningen ikke var direkte <strong>af</strong>hængig <strong>af</strong> antallet <strong>af</strong><br />
elever.<br />
34
Endvidere havde ankenævnet lagt vægt på, at medlemmet <strong>for</strong> at reservere et antal pladser i<br />
varmtvandsbassinet måtte indgå en 1-årig kontrakt. Der var således tale <strong>om</strong> en <strong>om</strong>kostning, s<strong>om</strong><br />
disponeres <strong>for</strong> en periode (j.nr. 5100312-05).<br />
Sag nr. 39<br />
Svig, genoptagelse efter påtaleopgivelse<br />
Direktoratet fik den 26. juni 2003 oplyst fra Holbæk K<strong>om</strong>mune, at et medlem, der havde modtaget<br />
dagpenge i en længere periode, var meldt <strong>for</strong>svundet i det Centrale Personregister pr. 31.<br />
januar 2003, idet ingen vidste, hvor medlemmet opholdt sig.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet havde udvist svig over <strong>for</strong> sin a-kasse og idømte<br />
medlemmet en karantæne på 945 timer.<br />
Efterfølgende besluttede Politimesteren i xx at opgive påtale mod medlemmet <strong>for</strong> bedrageri.<br />
Ankenævnet besluttede s<strong>om</strong> følge her<strong>af</strong> at genoptage sagen.<br />
Politimesteren havde s<strong>om</strong> begrundelse <strong>for</strong> påtaleopgivelsen her<strong>for</strong> anført, at videre <strong>for</strong>følgning<br />
ikke kunne ventes at føre til, at medlemmet fandtes skyldig til str<strong>af</strong>. Politimesteren fandt ikke, at<br />
der <strong>for</strong>elå det <strong>for</strong> d<strong>om</strong>fældelse <strong>for</strong>nødne bevis <strong>for</strong>, at medlemmet havde <strong>af</strong>givet urigtige oplysninger<br />
<strong>om</strong> sin opholdsadresse og dermed havde <strong>for</strong>sæt til at begå bedrageri. Politimesteren lagde<br />
herved vægt på, at dagpengekortene var udfyldt og returneret til a-kassen, samt at det ikke var<br />
godtgjort, at a-kassen ikke havde kunnet k<strong>om</strong>me i kontakt med medlemmet.<br />
Ankenævnet fandt, at nævnets tidligere <strong>af</strong>gørelse måtte fastholdes.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at det er en <strong>af</strong>gørende <strong>for</strong>udsætning <strong>for</strong> at kunne modtage dagpenge,<br />
at man står til rådighed, herunder har bopæl og ophold i Danmark.<br />
Efter oplysningerne <strong>om</strong> medlemmets <strong>for</strong>svinden fandt ankenævnet, at det var op til medlemmet<br />
at godtgøre, at han havde h<strong>af</strong>t ophold i Danmark. Medlemmet havde ikke medvirket til oplysning<br />
<strong>af</strong> sagen.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet havde begået svig over <strong>for</strong> a-kassen, idet det ikke kunne anses<br />
<strong>for</strong> godtgjort, at han havde h<strong>af</strong>t bopæl og ophold i Danmark i perioden (j.nr. 5100512-05).<br />
Sag nr. 40<br />
Medlemmet har ikke oplyst <strong>om</strong> plejevederlag<br />
Medlemmets familie havde siden 1995 været <strong>af</strong>lastnings/plejefamilie <strong>for</strong> xx K<strong>om</strong>mune, og medlemmet<br />
modtog s<strong>om</strong> familieplejer i sit navn en månedlig plejeløn (svarende til kr. 7.333,- i<br />
2003).<br />
Medlemmet meldte sig ledig den 1. april 2003, og krydsede nej på ledighedserklæringens<br />
spørgsmål <strong>om</strong> andet lønnet eller ulønnet arbejde på trods <strong>af</strong>, at han <strong>for</strong>tsat arbejdede både <strong>for</strong> et<br />
rengøringsfirma og <strong>for</strong> xx K<strong>om</strong>mune s<strong>om</strong> familieplejer.<br />
35
Medlemmet undlod ligeledes at oplyse her<strong>om</strong> ved udfyldelsen <strong>af</strong> dagpengekort <strong>for</strong> ugerne 14 –<br />
35 i 2003.<br />
Kassen opgjorde tilbagebetalingsbeløbet til brutto kr. 33.277,00 (før renter), og indstillede til<br />
direktoratet, at medlemmet skulle have en effektiv karantæne på i alt 512 timer, <strong>for</strong>delt på 492<br />
timer <strong>for</strong> svig og 20 timer <strong>for</strong> uagts<strong>om</strong>hed, idet kr. 10.304,00 <strong>af</strong> fejludbetalingen skyldtes <strong>af</strong>spadsering<br />
<strong>af</strong> overarbejde.<br />
Direktoratet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet skulle have en effektiv karantæne på 492 timer <strong>for</strong><br />
svig og 20 timer <strong>for</strong> uagts<strong>om</strong>hed.<br />
Medlemmet klagede alene over, at den manglende oplysning <strong>om</strong> plejeløn fra xx K<strong>om</strong>mune var<br />
blevet anset <strong>for</strong> svigagtig. Nævnet tog der<strong>for</strong> alene stilling til, <strong>om</strong> medlemmet havde h<strong>af</strong>t <strong>for</strong>sæt<br />
til at begå svig over <strong>for</strong> kassen i og med, at medlemmet undlod at oplyse <strong>om</strong>, at han modtog løn<br />
fra xx K<strong>om</strong>mune.<br />
Nævnet lagde vægt på, at medlemmet svarede nej til spørgsmålet på ledighedserklæringen <strong>om</strong>, at<br />
han havde andet lønnet eller ulønnet arbejde, uanset at han og hans familie siden 1995 havde<br />
været <strong>af</strong>lastnings/familieplejer <strong>for</strong> Århus K<strong>om</strong>mune, <strong>for</strong> hvilket han i sit navn havde modtaget en<br />
ikke ubetydelig månedlig plejeløn, der i 2003 var på kr. 7.333,00.<br />
Nævnet lagde des<strong>uden</strong> vægt på, at han ved udfyldelsen <strong>af</strong> dagpengekortene undlod at oplyse <strong>om</strong><br />
sine indtægter fra henholdsvis xx K<strong>om</strong>mune og xxx Rengøringsservice ApS.<br />
Nævnet har i den <strong>for</strong>bindelse endvidere lagt vægt på, at det fremgår <strong>af</strong> vejledningen, s<strong>om</strong> der er<br />
henvist til på <strong>for</strong>siden <strong>af</strong> dagpengekortet, at han havde pligt til at oplyse <strong>om</strong> al skattepligtig indtægt,<br />
uanset <strong>om</strong> denne k<strong>om</strong> fra arbejde eller var erhvervet på anden måde.<br />
Nævnet fandt herefter, at han også måtte have været klar over, at han havde pligt til at oplyse <strong>om</strong><br />
sin månedlige indtægt på kr. 7.333,00, s<strong>om</strong> han modtog <strong>for</strong> sit arbejde s<strong>om</strong> familieplejer <strong>for</strong> xx<br />
K<strong>om</strong>mune, og at han bevidst havde undladt at oplyse a-kassen her<strong>om</strong> i <strong>for</strong>bindelse med udbetalingen<br />
<strong>af</strong> dagpenge.<br />
Nævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse, idet nævnet fandt, at medlemmet havde handlet svigagtigt<br />
(j.nr. 5100405-05).<br />
Sag nr. 41<br />
Medlemmet sagde sit arbejde op, <strong>for</strong>di hun flyttede <strong>for</strong> at slippe væk fra eksmand, s<strong>om</strong> hun<br />
følte sig chikaneret og truet <strong>af</strong><br />
Medlemmet opsagde sit arbejde s<strong>om</strong> social- og sundhedsassistent hos xx K<strong>om</strong>mune.<br />
Medlemmet oplyste på ledighedserklæringen og efterfølgende, at opsigelsen skyldtes, at hendes<br />
tidligere ægtefælle chikanerede hende og hendes børn, og at hun ikke følte sig tryg ved at bo i<br />
nærheden <strong>af</strong> ham, hvor<strong>for</strong> hun ville flytte bopæl til et sted i nærheden <strong>af</strong> sin familie.<br />
36
Der <strong>for</strong>elå ikke dokumentation i <strong>for</strong>m <strong>af</strong> en politianmeldelse på, at flytningen og opsigelsen<br />
skyldtes vold eller en overhængende fare <strong>for</strong> medlemmets liv på grund <strong>af</strong> trusler <strong>om</strong> vold fra<br />
samboende ægtefælle.<br />
Direktoratet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig.<br />
Nævnet tiltrådte direktoratets <strong>af</strong>gørelse, idet nævnet ikke fandt det godtgjort, at medlemmet havde<br />
h<strong>af</strong>t en efter reglerne gyldig grund til at opsige sit arbejde (j.nr. 5100477-05).<br />
Sag nr. 42<br />
Overskydende timer – ugentlig arbejdstid – nedsatte dagpenge<br />
Medlemmet var efter ansættelseskontrakt med arbejdsgiveren i Danmark. Arbejdsstedet var i<br />
Polen. Den ugentlige arbejdstid var ikke fastsat i kontrakten.<br />
Ifølge ansættelseskontakt med virks<strong>om</strong>heden i Polen var arbejdstiden 41 timer <strong>om</strong> ugen. Ved<br />
efterfølgende kontrakt var arbejdstiden 40 timer <strong>om</strong> ugen.<br />
A-kassen fandt, at medlemmet ved ophør med arbejdet havde overskydende timer, da han havde<br />
arbejdet 3 timer pr. uge ud over fagets – efter danske ansættelses<strong>for</strong>hold – normale arbejdstid på<br />
37 timer.<br />
Medlemmet anførte, at han havde dobbelt ansættelses<strong>for</strong>hold med både dansk og polsk ansættelseskontrakt.<br />
Han havde s<strong>om</strong> leder fået en polsk ansættelseskontakt, hvorefter arbejdstiden var 40<br />
timer, s<strong>om</strong> alle andre ansatte, men han havde en <strong>af</strong>tale med arbejdsgiveren <strong>om</strong>, at han <strong>af</strong>spadserede<br />
den del <strong>af</strong> arbejdstiden, s<strong>om</strong> lå ud over 37 timer efter dansk arbejdstidsnorm.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet havde overskydende timer.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ikke havde overskydende timer. Ankenævnet ændrede således<br />
direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at det fremgik <strong>af</strong> medlemmets lønsedler <strong>for</strong> de sidste 3 måneder, at<br />
medlemmet blev lønnet <strong>for</strong> 160,33 enheder pr. måned, hvilket svarede til en ugentlig arbejdstid<br />
på 37 timer.<br />
Ankenævnet fandt der<strong>for</strong>, at medlemmet måtte antages alene at have arbejdet 37 timer <strong>om</strong> ugen,<br />
uanset at han <strong>for</strong>melt set havde både en dansk og en polsk ansættelses<strong>af</strong>tale, og at han ifølge den<br />
polske <strong>af</strong>tale arbejdede 40 timer <strong>om</strong> ugen. En ugentlig arbejdstid på 40 timer ses ikke udmøntet<br />
lønmæssigt (j.nr. 5100410-05).<br />
Sag nr. 43<br />
Efterløn, ophør med selvstændig virks<strong>om</strong>hed<br />
Medlemmet blev anset s<strong>om</strong> endeligt ophørt s<strong>om</strong> selvstændig erhvervsdrivende pr. 1.7.2002.<br />
37
Ankenævnet lagde vægt på, at der var sket ændringer i virks<strong>om</strong>hedens ejer<strong>for</strong>hold, og at medlemmets<br />
personlige arbejde s<strong>om</strong> direktør var overtaget mere end midlertidigt <strong>af</strong> en anden i virks<strong>om</strong>heden.<br />
Ankenævnet lagde videre vægt på, at da medlemmet 5 uger senere påbegyndte arbejde i virks<strong>om</strong>heden,<br />
var det i en anden arbejdsfunktion, end den medlemmet tidligere havde bestridt.<br />
Ankenævnet hjemviste spørgsmålet <strong>om</strong> betydningen <strong>for</strong> medlemmets efterfølgende ret til <strong>efterløn</strong><br />
<strong>af</strong>, at han atter påbegyndte arbejde <strong>for</strong> virks<strong>om</strong>heden, til direktoratet til <strong>for</strong>nyet behandling.<br />
Ankenævnet ændrede direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>for</strong> så vidt angår retten til <strong>efterløn</strong> fra d. 1.7.2002 og<br />
frem til påbegyndelse <strong>af</strong> arbejde <strong>for</strong> virks<strong>om</strong>heden på ny (j.nr. 5100277-05).<br />
Sag nr. 44<br />
Hobbyvirks<strong>om</strong>hed ved salg <strong>af</strong> private aktiver<br />
Medlem havde sammen med 3 andre lejet en pavillion i XX, hvor de hver især vil sælge ud <strong>af</strong> de<br />
primært militære effekter, s<strong>om</strong> de havde samlet gennem et helt liv. Det var også organiseret således,<br />
at man gensidigt kan sælge hinandens genstande.<br />
Der blev ikke indkøbt genstande til salg, men der solgtes ud <strong>af</strong> de fire deltageres samlinger.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmets virks<strong>om</strong>hed skulle anses <strong>for</strong> hobbyvirks<strong>om</strong>hed.<br />
Medlemmet kunne der<strong>for</strong> drive virks<strong>om</strong>heden samtidig med <strong>efterløn</strong>.<br />
Ankenævnet lagde vægt på følgende <strong>for</strong>hold:<br />
Der blev ikke fratrukket m<strong>om</strong>s eller lignende i <strong>for</strong>bindelse med etableringen <strong>af</strong> butikken.<br />
Skattevæsenet havde til medlemmet oplyst, at så længe han kun solgte ud fra egen privat samling,<br />
var dette skattevæsenet uvedk<strong>om</strong>mende.<br />
Der deltes mellem de fire, således at hver person tog en åbningsdag (fire i alt), og der var fuldmagt<br />
til at sælge hinandens effekter og modtage betaling.<br />
Der var ikke tale <strong>om</strong> et I/S, idet medlemmet alene hæfter <strong>for</strong> virks<strong>om</strong>heden.<br />
Ankenævnet anså sagen <strong>for</strong> særlig derved, at medlemmet sammen med de andre deltagere var<br />
indehaver <strong>af</strong> så mange effekter, at han kunne drive <strong>for</strong>retning <strong>uden</strong> indkøb. Ankenævnet ændrede<br />
direktoratets <strong>af</strong>gørelse (j.nr. 5100492-05).<br />
Sag nr. 45<br />
Refusion - selv<strong>for</strong>skyldt ledighed - skønsmæssig <strong>af</strong>gørelse<br />
Et medlem arbejdede s<strong>om</strong> tjener ved et rederi og havde ved ansættelsen underskrevet et kassereglement<br />
vedrørende registrering <strong>af</strong> bestillinger og betaling her<strong>for</strong>. Manglende overholdelse <strong>af</strong><br />
reglementet ville medføre <strong>af</strong>skedigelse efter Sømandsloven. Medlemmet blev iagttaget under 2<br />
38
ekspeditioner med 5 minutters mellemrum, og der var uregelmæssigheder ved begge ekspeditioner.<br />
Medlemmet blev bortvist. A-kassen fandt, at medlemmet havde accepteret et <strong>for</strong> kort opsigelsesvarsel.<br />
Direktoratet fandt, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledig. Kassen kunne ikke få<br />
refusion.<br />
Ankenævnet tiltrådte, at medlemmet var selv<strong>for</strong>skyldt ledigt, idet <strong>af</strong>skedigelsen måtte anses <strong>for</strong><br />
at skyldes medlemmets <strong>for</strong>hold.<br />
A-kassen havde skønnet, at medlemmet ikke var selv<strong>for</strong>skyldt ledig og begrundet dette med<br />
henvisning til retspraksis og praksis fra det fagretlige <strong>om</strong>råde. A-kassen havde blandt andet henvist<br />
til Sø- og Handelsrettens d<strong>om</strong> <strong>af</strong> 12. april 2002, s<strong>om</strong> gengivet i Østre Landsrets d<strong>om</strong> <strong>af</strong> 16.<br />
juni 2003, hvor<strong>af</strong> kan udledes, at arbejdsgiver ikke med anvendelse <strong>af</strong> personalecirkulærer ensidigt<br />
kunne ændre vilkårene <strong>for</strong> <strong>af</strong>skedigelse.<br />
A-kassen havde samtidig henvist til kendelse <strong>af</strong>sagt <strong>af</strong> <strong>af</strong>skedigelsesnævnet den 15. januar 1998,<br />
s<strong>om</strong> tillige vedrørte <strong>af</strong>skedigelse efter sømandslovens § 17 på grund <strong>af</strong> manglende registrering <strong>af</strong><br />
salg.<br />
Afskedigelsesnævnet udtalte, at et protokollat eller lignende ikke kan fratage den ansatte den<br />
gennem voldgifts- eller nævnspraksis fastsatte grundlæggende beskyttelse mod ubetinget bortvisning<br />
og <strong>af</strong>skedigelse, således at enhver overtrædelse <strong>af</strong> reglerne i protokollatet skal kunne<br />
begrunde en <strong>af</strong>skedigelse. Protokollatet kan derimod indgå s<strong>om</strong> et element i vurderingen <strong>af</strong>, <strong>om</strong><br />
<strong>for</strong>seelsen kan begrunde bortvisning eller <strong>om</strong> en <strong>af</strong>skedigelse kan anses <strong>for</strong> rimeligt begrundet.<br />
I den pågældende sag blev den ansatte anset <strong>for</strong> uberettiget <strong>af</strong>skediget.<br />
Ankenævnet fandt på baggrund <strong>af</strong> ovennævnte ikke, at a-kassens vejledning kan anses <strong>for</strong> u<strong>for</strong>svarlig.<br />
På denne baggrund fandt ankenævnet a-kassen berettiget til refusion.<br />
Ankenævnet ændrede således direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>af</strong> 2. maj 2005 (j.nr. 5100572-05).<br />
Sag nr. 46<br />
Afslag på tilbudt arbejde, men tilbudet fremsat <strong>for</strong> sent – efter ansættelsens ophør – der<strong>for</strong><br />
ikke bortfaldsgrund – g-dage<br />
Medlemmet var fra den 5. oktober til den 16. november 2004 løst ansat s<strong>om</strong> tilkaldevikar hos A.<br />
A-kassen krævede 2 hele g-dage <strong>for</strong> den 18. og 19. november 2004, men erkendte, at medlemmet<br />
<strong>af</strong>slog tilbud <strong>om</strong> arbejde disse dage samt havde bedt sig fri den 17. november 2004.<br />
Nævnet lagde til grund, at M s<strong>om</strong> vikar var løst ansat og at han dermed var at betragte s<strong>om</strong> fratrådt<br />
den 16. november 2004, da han havde bedt sig fri den 17. november. Den 17. november var<br />
dermed 1. ledighedsdag, men kunne ikke kræves s<strong>om</strong> g-dag på grund <strong>af</strong> egen skyld.<br />
Nævnet lagde herefter vægt på, at M den 17. november mundtligt fik tilbudt arbejde <strong>for</strong> den 18.<br />
og 19. november 2004, s<strong>om</strong> han imidlertid <strong>af</strong>slog. Da A’s tilbud <strong>om</strong> arbejde var <strong>af</strong>givet efter<br />
ansættelsens ophør den 16. november, <strong>for</strong>elå der ikke bortfaldsgrund efter reglen <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag på<br />
tilbud <strong>om</strong> <strong>for</strong>tsat beskæftigelse.<br />
39
Den 19. november kunne ikke kræves s<strong>om</strong> g-dag, da den lå efter 2. ledighedsdag (j.nr. 5400091-<br />
05).<br />
Sag nr. 47<br />
Placering <strong>af</strong> g-dage i <strong>for</strong>bindelse med nedsættelse <strong>af</strong> arbejdstid<br />
Medlemmet havde siden 1992 været ansat s<strong>om</strong> ekspeditrice i bager<strong>for</strong>retning, hvor hun arbejdede<br />
på fuld tid/37 timer ugentlig.<br />
Ved brev <strong>af</strong> 29. maj 2004 meddelte hendes arbejdsgiver hende, at arbejdstiden med udgangen <strong>af</strong><br />
november måned 2004 ville blive nedsat til ca. 20-30 timer ugentlig.<br />
Ifølge den <strong>af</strong> arbejdsgiveren udarbejdede vagtplan skulle medlemmet arbejde 5 timer den 2. december<br />
og 4 timer den 4. december, men havde fri den 1. og 3. december.<br />
A-kassen krævede arbejdsgiver <strong>for</strong> 1 ½ g-dag. Således 1 hel g-dag <strong>for</strong> den 1. december 2004,<br />
hvor medlemmet ikke var i arbejde og ½ g-dag <strong>for</strong> 2. december hvor medlemmet arbejdede 5<br />
timer.<br />
Arbejdsgiver var <strong>af</strong> den opfattelse, at han alene var <strong>for</strong>pligtet til at betale <strong>for</strong> 2 halve g-dage <strong>for</strong><br />
de dage, hvor medlemmet ifølge vagtplanen skulle arbejde henholdsvis 5 og 4 timer.<br />
Da a-kassen ikke var enig heri, blev sagen oversendt til Arbejdsmarkedets Ankenævn til endelig<br />
<strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong>, at arbejdsgiver var <strong>for</strong>pligtet til at betale 1 ½ g-dag og tiltrådte<br />
herved a-kassens <strong>af</strong>gørelse.<br />
Nævnet lagde ved <strong>af</strong>gørelsen til grund, at et medlem, hvis arbejdstid nedsættes på arbejdsgiverens<br />
<strong>for</strong>anledning, skal have betaling <strong>for</strong> godtgørelsesdage, da ændringen i ansættelses<strong>for</strong>holdet i<br />
<strong>for</strong>m <strong>af</strong> nedsættelse i arbejdstid, skulle anses s<strong>om</strong> en <strong>af</strong>skedigelse med virkning fra udgangen <strong>af</strong><br />
november 2004.<br />
Forpligtelsen til at betale dagpengegodtgørelse indtrådte der<strong>for</strong> med virkning fra den 1. december<br />
2004, hvor det ny ansættelses<strong>for</strong>hold begyndte.<br />
1. ledighedsdag var herefter den 1. december 2004, hvor medlemmet ikke arbejdede. Arbejdsgiveren<br />
skulle der<strong>for</strong> betale 1 hel g-dag <strong>for</strong> denne dag.<br />
2. ledighedsdag var den 2. december 2004, hvor medlemmet arbejdede 5 timer. Det påhvilede<br />
der<strong>for</strong> arbejdsgiveren at betale ½ g-dag <strong>for</strong> denne dag (j.nr. 5400072-05).<br />
Sag nr. 48<br />
Løs ansættelse, arbejdsgiver hævder vagtplan men dette kan alene anses <strong>for</strong> tilfældet <strong>for</strong><br />
visse vagter <strong>af</strong>talt <strong>for</strong>ud på personalemøder<br />
Medlemmet var fra den 20. september til den 19. december 2004 løst ansat med varierende arbejdstid<br />
s<strong>om</strong> handicaphjælper hos et handicapservicefirma. Medlemmet erkendte, at hun <strong>for</strong> vis-<br />
40
se vagter på <strong>for</strong>hånd vidste, hvor og hvornår hun skulle arbejde. Arbejdsgiver havde givet en<br />
oversigt over vagter, der var <strong>af</strong>talt telefonisk eller på personalemøde.<br />
Med medlemmets ovennævnte erkendelse fandt nævnet, at det kunne lægges til grund, at vagterne<br />
<strong>af</strong>talt på personalemøde kunne gøre det ud <strong>for</strong> en vagtplan. 4 g-dage <strong>for</strong> november 2004 bortfaldt<br />
herved.<br />
For de øvrige krævede g-dage fandt nævnet ikke, at der var dokumentation <strong>for</strong>, at de helt eller<br />
delvist var <strong>af</strong>talt telefonisk på <strong>for</strong>hånd, hvor<strong>for</strong> de ikke kunne udgøre en vagtplan. Arbejdsgiver<br />
måtte der<strong>for</strong> betale <strong>for</strong> disse g-dage (j.nr. 5400086-05).<br />
Lov <strong>om</strong> godtgørelse<br />
ved deltagelse i erhvervsrettet voksen- og efteruddannelse<br />
__________________________________________________________<br />
Sag nr. 1<br />
Ikke ret til VEU-godtgørelse/lønrefusion, landmand med grønt bevis, driftslederkursus<br />
overstiger niveau <strong>for</strong> erhvervsuddannelse, selv <strong>om</strong> integreret del <strong>af</strong> landmandsuddannelse<br />
Medlemmet havde ansøgt <strong>om</strong> VEU-godtgørelse under deltagelse i 2 AMU-kurser.<br />
Medlemmet arbejdede s<strong>om</strong> driftsleder/fodermester og var uddannet landmand med grønt bevis i<br />
1988.<br />
I sit ansøgningsskema havde han oplyst, at han havde anvendt sin uddannelse s<strong>om</strong> landmand<br />
med grønt bevis inden <strong>for</strong> de sidste 5 år.<br />
Medlemmet havde i sin klage anført, at han ikke mente, at hans uddannelse var <strong>for</strong> høj, idet han<br />
kun havde en erhvervsuddannelse s<strong>om</strong> landmand, der sluttede i 1988. På dette tidspunkt fik man<br />
”det grønne bevis” ved endt uddannelse. Endvidere havde han oplyst, at driftslederkurset var en<br />
del <strong>af</strong> landmandsuddannelsen.<br />
Ankenævnet fandt, at medlemmet ikke havde ret til VEU-godtgørelse ved deltagelse i AMUkurserne.<br />
Medlemmets arbejdsgiver havde således ikke ret til refusion <strong>af</strong> lønudgifter under medlemmets<br />
kursusdeltagelse.<br />
Nævnet lagde vægt på, at medlemmet havde gennemført driftslederkurset, s<strong>om</strong> er en uddannelse,<br />
der overstiger niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelse.<br />
Nævnet lagde videre vægt på, at medlemmet havde oplyst, at han havde gjort brug <strong>af</strong> uddannelsen<br />
arbejdsmæssigt inden <strong>for</strong> de sidste 5 år.<br />
Nævnet bemærkede, at det er uddannelsesniveauet dags dato, der er styrende <strong>for</strong>, <strong>om</strong> man kan<br />
anses <strong>for</strong> <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> den personkreds, der er berettiget til VEU-godtgørelse (j.nr. 5300072-05).<br />
41
Sag nr. 2<br />
Sag <strong>om</strong> VEU-godtgørelse i <strong>for</strong>bindelse med AMU-kursus (lastbilkørekort) til sætteskipper<br />
Ansøger, der var uddannet sætteskipper søgte i marts 2005 <strong>om</strong> VEU-godtgørelse i <strong>for</strong>bindelse<br />
med deltagelse i AMU-kurset ”Lastbil”.<br />
A-kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag på VEU-godtgørelse, da man anså uddannelsen <strong>for</strong> at ligge<br />
over erhvervsuddannelsesniveauet og dermed <strong>for</strong> høj til at berettige til VEU-godtgørelse.<br />
Ankenævnet ændrede a-kassens <strong>af</strong>gørelse da man fandt, at uddannelsen til sætteskipper ikke<br />
oversteg niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelser.<br />
Ved vurderingen lagde ankenævnet vægt på, at der var adskillige adgangskrav til uddannelsen,<br />
herunder 10. klasses <strong>af</strong>gangseksamen k<strong>om</strong>bineret med nogen erhvervserfaring (sejltid) (j.nr.<br />
5300054-05).<br />
Sag nr. 3<br />
Uddannet holistisk <strong>af</strong>spændingspædagog, s<strong>om</strong> er en videregående uddannelse, der overstiger<br />
niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelse, og hun kunne ikke antages at have brugt uddannelsen<br />
i sidste 5 år s<strong>om</strong> underviser i ”gamle idrætslege”<br />
Medlemmet søgte <strong>om</strong> VEU-godtgørelse til kurset Blåt Certifikat, der <strong>af</strong>holdtes på Landtransportskolen.<br />
Hun var uddannet holistisk <strong>af</strong>spændingspædagog, s<strong>om</strong> er en videregående uddannelse,<br />
der overstiger niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelse. Hun havde i en periode undervist på en idrætshistorisk<br />
institution.<br />
A-kassen <strong>af</strong>slog godtgørelse med begrundelsen, at hun med sin uddannelse ikke tilhørte målgruppen.<br />
I brevet til nævnet anførte a-kassen, at hun måtte have brugt sin uddannelse på den<br />
idrætshistoriske institution.<br />
Hun søgte <strong>om</strong> godtgørelse <strong>for</strong>ud <strong>for</strong> kursets <strong>af</strong>holdelse og hun deltog ikke i kurset efter <strong>af</strong>slaget.<br />
Nævnet fandt, at hun s<strong>om</strong> udgangspunkt var berettiget til VEU-godtgørelse.<br />
Nævnet lagde ved <strong>af</strong>gørelsen blandt andet vægt på, at indholdet <strong>af</strong> hendes uddannelse – holistisk<br />
<strong>af</strong>spænding - fokuserer på klienten s<strong>om</strong> en helhedspersonlighed, at hun i sin klage havde anført,<br />
at hun ikke havde arbejdet s<strong>om</strong> holistisk <strong>af</strong>spændingspædagog inden <strong>for</strong> de sidste 5 år samt på, at<br />
hendes hovedarbejds<strong>om</strong>råde på den idrætshistoriske institution var undervisning i gamle idrætslege<br />
på kurserne ”Rabalderleg” samt på undervisning i <strong>for</strong>bindelse med større og mindre arrangementer.<br />
Nævnet fandt, at denne undervisning i gamle idrætslege måtte have været væsens<strong>for</strong>skellig fra<br />
<strong>af</strong>spændingspædagog<strong>om</strong>rådet, hvor<strong>for</strong> nævnet fandt det rigtigst at statuere, at hun ikke havde<br />
brugt sin uddannelse på den idrætshistoriske institution. Herved var betingelsen <strong>for</strong> at kunne opnå<br />
VEU-godtgørelse opfyldt (j.nr. 5300026-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 4<br />
<strong>Spørgsmål</strong> <strong>om</strong> tab <strong>af</strong> indtægt, løst ansat men <strong>af</strong>talt fra uge til uge hvornår der skulle arbejdes<br />
42
M søgte <strong>om</strong> VEU-godtgørelse til et AMU-kursus.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> ansøgningen, at han ikke havde nogen uddannelse, at han var i arbejde s<strong>om</strong> gartnermedhjælper<br />
og at han ikke var medlem <strong>af</strong> en a-kasse.<br />
AF gav <strong>af</strong>slag med begrundelsen, at der ikke var tale <strong>om</strong> et fast ansættelses<strong>for</strong>hold, hvor<strong>for</strong> AF<br />
anså ansøger s<strong>om</strong> ledig ved kursusstart.<br />
M har anført, at han fik kontrakt med arbejdsgiver på 37 timer ugentligt på betingelse <strong>af</strong>, at han<br />
fik et truckcertifikat, men at han umiddelbart efter kurset tog andet job i en børnehave.<br />
Nævnet fandt, at M ikke var berettiget til VEU-godtgørelse.<br />
Nævnet lagde blandt andet vægt på, at det ikke fremgik <strong>af</strong> sagen, at M <strong>for</strong>ud <strong>for</strong> kurset havde<br />
h<strong>af</strong>t arbejde <strong>af</strong> et <strong>om</strong>fang og et mønster, hvor<strong>af</strong> kunne sluttes, at han kunne anses <strong>for</strong> at have h<strong>af</strong>t<br />
tab <strong>af</strong> indtægt.<br />
Nævnet fandt endvidere, at det efter de <strong>for</strong>eliggende oplysninger måtte lægges til grund, at M var<br />
løst ansat og der<strong>for</strong> måtte betragtes s<strong>om</strong> fratrådt hver dag. Det <strong>af</strong> ham anførte <strong>om</strong> et ansættelses<strong>for</strong>hold<br />
på 37 timer fremgik ikke <strong>af</strong> den <strong>for</strong>eliggende kontrakt og ansættelses<strong>for</strong>holdet kunne i<br />
hvert fald ikke være påbegyndt før efter kurset. Da han således måtte betragtes s<strong>om</strong> ledig ved<br />
kursusstart og han ikke var berettiget til dagpenge, kunne han ikke få godtgørelse (j.nr. 5300035-<br />
05).<br />
Sag nr. 5<br />
Tab <strong>af</strong> indtægt <strong>for</strong> selvstændig gr<strong>af</strong>iker med telefon<strong>for</strong>retning ikke godtgjort, uddannelses<strong>for</strong>løb<br />
inden <strong>for</strong> rammerne <strong>af</strong> Den Europæiske Socialfond<br />
M søgte <strong>om</strong> VEU-godtgørelse til kurset Louiz-Salonerne 2 dage <strong>om</strong> ugen. Kurset var inden <strong>for</strong><br />
Den Europæiske Socialfond.<br />
Det fremgik <strong>af</strong> ansøgningen, at hun var uddannet teknisk tegner, nu teknisk designer, s<strong>om</strong> er en<br />
erhvervsuddannelse, og videre fremgik det <strong>af</strong> sagen, at hun havde selvstændig virks<strong>om</strong>hed (telefon<strong>for</strong>retning)<br />
s<strong>om</strong> gr<strong>af</strong>iker.<br />
A-kassen <strong>af</strong>slog at give godtgørelse med begrundelsen, at hun ikke havde tab <strong>af</strong> indtægt, da hun i<br />
ansøgningsskemaet havde oplyst, at hun ville udføre sit arbejde <strong>om</strong> <strong>af</strong>tenen og i weekenden i<br />
kursusperioden.<br />
Hun har i klagen oplyst, at hun på de 2 dage <strong>om</strong> ugen, hun havde været på kursus, havde h<strong>af</strong>t<br />
telefonsvarer, hvor der kunne indtales besked, og hun har bekræftet at have arbejdet <strong>om</strong> <strong>af</strong>tenen<br />
og i weekenden.<br />
Nævnet fandt, at M ikke var berettiget til VEU-godtgørelse.<br />
Nævnet lagde herved vægt på, at M havde oplyst at ville udføre sit sædvanlige arbejde i kursusperioden<br />
<strong>om</strong> <strong>af</strong>tenen og i weekenderne samt på, at M havde telefonsvarer aktiveret, når M var på<br />
43
kursus. M’s bemærkning i klagen <strong>om</strong> at have mistet potentielle kunder, <strong>for</strong>di disse ikke havde<br />
kunnet k<strong>om</strong>me i <strong>for</strong>bindelse med M personligt, men kun med telefonsvareren, fandtes at være et<br />
<strong>for</strong> usikkert grundlag at statuere tab <strong>af</strong> kunder på.<br />
Herefter fandt nævnet, at det måtte lægges til grund, at M ikke havde h<strong>af</strong>t indtægtstab. Det indgik<br />
i denne konklusion, at M ikke havde godtgjort eller sandsynliggjort et konkret tab <strong>af</strong> indtægt<br />
(j.nr. 5300043-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 6<br />
Delvis fjernundervisning, men under 50%, hvilket indebar, at der med støtte i Undervisningsministeriets<br />
Meddelelse 2/2004 var ret til godtgørelse <strong>for</strong> hele kurset, inklusiv fjernundervisningsdagen,<br />
refusion<br />
M søgte <strong>om</strong> godtgørelse s<strong>om</strong> selvstændig ved deltagelse i AMU-kurset Medarbejdernes personlige<br />
ressourcer, der <strong>af</strong>holdtes s<strong>om</strong> fjernundervisning. Det fremgår <strong>af</strong> sagen, at han s<strong>om</strong> medejer<br />
<strong>af</strong> firmaet også søgte <strong>om</strong> refusion.<br />
Af ansøgningen fremgår, at han er uddannet sælger.<br />
AF bevilgede godtgørelse, dog ikke <strong>for</strong> fjernundervisningsdagen.<br />
Dette påklagede M med henvisning til Undervisningsministeriets Meddelelse 2/2004, s<strong>om</strong> definerer<br />
fjernundervisning s<strong>om</strong> undervisning, hvor mindre end 50 % <strong>af</strong> den samlede undervisning<br />
er tilrettelagt s<strong>om</strong> tilstedeværelsesundervisning.<br />
Det bemærkes, at nævnet i dets praksis har givet godtgørelse ud over skemalagte undervisningstimer,<br />
til hjemmetimer, til <strong>for</strong>beredelse, rapportskrivning etc.<br />
Nævnet fandt, at M var berettiget til VEU-godtgørelse <strong>for</strong> fjernundervisningsdagen og dermed<br />
også til refusion <strong>for</strong> denne dag.<br />
Nævnet lagde herved vægt på, at kurset s<strong>om</strong> helhed var fastsat til at <strong>for</strong>egå med den sidste dag<br />
s<strong>om</strong> fjernundervisning. Herved var det 75 % <strong>af</strong> kurset, s<strong>om</strong> <strong>af</strong>holdtes s<strong>om</strong> tilstedeværelsesundervisning.<br />
I den <strong>for</strong>bindelse henledte nævnet opmærks<strong>om</strong>heden på Undervisningsministeriets<br />
ovennævnte meddelelse.<br />
På denne baggrund fandt nævnet, at kurset s<strong>om</strong> helhed ikke kunne betragtes s<strong>om</strong> fjernundervisning,<br />
hvor<strong>for</strong> godtgørelse ikke kunne <strong>af</strong>vises med denne begrundelse (j.nr. 5300047-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 7<br />
Afslag på VEU-godtgørelse og be<strong>for</strong>dringstilskud til kordegn<br />
Medlemmet søgte i september 2004 <strong>om</strong> VEU-godtgørelse i <strong>for</strong>bindelse med kursusdeltagelse.<br />
Medlemmet var uddannet s<strong>om</strong> kordegn og arbejdede s<strong>om</strong> sådan 37 timer ugentlig.<br />
A-kassen tr<strong>af</strong> <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag på VEU-godtgørelse, da man fandt, at han ikke var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong><br />
personkredsen <strong>for</strong> nævnte ydelser.<br />
44
A-kassen henviste i denne <strong>for</strong>bindelse til hans uddannelsesmæssige baggrund s<strong>om</strong> kordegn, s<strong>om</strong><br />
kassen fandt, oversteg niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelserne.<br />
A-kassen anførte videre, at selv <strong>om</strong> der var tale <strong>om</strong> en kortvarig basisuddannelse på 3 uger måtte<br />
man lægge vægt på hovedkravene <strong>for</strong> at kunne blive optaget på uddannelsen. Udgangspunktet<br />
var her, at man skulle have en gymnasial uddannelse. A-kassen fandt herefter, at selv<strong>om</strong> der var<br />
tale <strong>om</strong> en i sig selv kort uddannelse udelukkede det ikke, at niveauet s<strong>om</strong> følge <strong>af</strong> adgangskravene<br />
måtte anses <strong>for</strong> at ligge over erhvervsuddannelsesniveau.<br />
A-kassen henviste endvidere til, at kordegneuddannelse var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> reglerne <strong>om</strong> SVU Statens<br />
Voksen Uddannelsesstøtte s<strong>om</strong> <strong>for</strong>udsatte, at der var tale <strong>om</strong> en videregående uddannelse.<br />
A-kassens <strong>af</strong>gørelse blev påklaget til Arbejdsmarkedets Ankenævn s<strong>om</strong> til brug <strong>for</strong> sagens vurdering<br />
indhentede en udtalelse fra SU-styrelsen, s<strong>om</strong> gav udtryk <strong>for</strong>, at a-kassens vurdering ikke<br />
var korrekt, idet styrelsen lagde vægt på, at der ikke var noget absolut adgangskrav på gymnasialt<br />
niveau. Når der ikke er noget absolut krav <strong>om</strong> gymnasialt niveau <strong>for</strong> at blive optaget på uddannelsen,<br />
idet det var muligt at k<strong>om</strong>me ind på uddannelsen på baggrund <strong>af</strong> flere <strong>for</strong>skellige<br />
<strong>for</strong>mer <strong>for</strong> skolegang og erhvervserfaring, herunder 9 års skolegang med relevant erhvervserfaring,<br />
kunne den korte og praktisk orienterede uddannelse til kordegn ikke betragtes s<strong>om</strong> en videregående<br />
uddannelse.<br />
Ankenævnet fulgte ved sin <strong>af</strong>gørelse udtalelsen fra SU-styrelsen <strong>om</strong>, at kordegneuddannelsen<br />
ikke kunne anses at overstige niveauet <strong>for</strong> erhvervsuddannelser. Pågældende ansøger var således<br />
berettiget til VEU-godtgørelse.<br />
Nævnet lagde herved s<strong>om</strong> SU-styrelsen vægt på, at adgangskravet <strong>om</strong> gymnasial uddannelse<br />
ikke var et absolut krav <strong>for</strong> at k<strong>om</strong>me ind på kordegneuddannelsen (j.nr. 5300002-05).<br />
Lov <strong>om</strong> personlig assistance til handicappede i erhverv<br />
_____________________________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 1<br />
Sag <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag til personlig assistance til valgte kreds<strong>for</strong>mænd og kredskasserer i Dansk<br />
Blindesamfund<br />
Dansk Blindesamfund havde i ovennævnte sag samt i 16 øvrige sager på vegne sine valgte kreds<strong>for</strong>mænd<br />
og kredskasserere i Dansk Blindesamfund indanket Arbejds<strong>for</strong>midlingens <strong>af</strong>slag på<br />
personlig assistance.<br />
Arbejds<strong>for</strong>midlingen meddelte <strong>af</strong>slag og henviste i sin <strong>af</strong>gørelse til, at de <strong>om</strong>handlede kreds<strong>for</strong>mænd<br />
og kredskasserer var valgt til stillingen, og at de modtog et skattepligtigt honorar på 3,5 %<br />
<strong>af</strong> finansministeriets skalaløntrin. På denne baggrund kunne de ikke anses <strong>for</strong> ansat i en stilling<br />
på ordinære løn- og ansættelsesvilkår, og faldt der<strong>for</strong> <strong>uden</strong> <strong>for</strong> den personkreds, s<strong>om</strong> efter reglerne<br />
kunne få personlig assistance.<br />
45
Arbejds<strong>for</strong>midlingen havde <strong>for</strong>inden sin <strong>af</strong>gørelse indhentet udtalelse fra Arbejdsmarkedsstyrelsen,<br />
s<strong>om</strong> bekræftede, at de pågældende ikke var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> personkredsen, der havde ret til personlig<br />
assistance.<br />
Ankenævnet tiltrådte Arbejds<strong>for</strong>midlingens <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong> <strong>af</strong>slag, idet ankenævnet var enig i, at<br />
de <strong>om</strong>handlede valgte honorarlønnede kreds<strong>for</strong>mænd og kredskasserer ikke kunne anses <strong>for</strong> ansatte<br />
i en stilling på ordinære løn- og ansættelsesvilkår. De var således ikke <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> personkredsen<br />
<strong>for</strong> personlig assistance (j.nr. 5700004-05).<br />
Sag nr. 1<br />
Ændring <strong>af</strong> antallet <strong>af</strong> optjente feriedage<br />
Lov <strong>om</strong> ferie<br />
En lønmodtager søgte <strong>om</strong> ændring <strong>af</strong> antallet <strong>af</strong> feriedage <strong>for</strong> optjeningsåret 2004.<br />
Lønmodtageren havde oplyst, at han havde været ansat s<strong>om</strong> timelønnet <strong>af</strong>løser på en skole u<strong>af</strong>brudt<br />
siden marts 2003, og at han havde h<strong>af</strong>t timer i samtlige måneder.<br />
Ankenævnet fandt, at lønmodtageren havde optjent 25 feriedage i optjeningsåret 2004. Antallet<br />
<strong>af</strong> feriedage kunne ikke ændres. Nævnet tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse.<br />
Ankenævnet lagde vægt på, at det følger <strong>af</strong> ferielovens § 7 og bekendtgørelsens § 2, at en lønmodtager<br />
optjener ret til 2,08 dages betalt ferie <strong>for</strong> hver måneds beskæftigelse i et kalenderår.<br />
Dette gælder uanset, <strong>om</strong> der har været tale <strong>om</strong> deltidsbeskæftigelse og uanset <strong>om</strong>fanget her<strong>af</strong>.<br />
Ankenævnet kunne ikke dispensere fra loven (j.nr. 5800010-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 2<br />
Hvorvidt administrerende direktør, der <strong>af</strong>meldes s<strong>om</strong> direktør skal anses <strong>for</strong> at være lønmodtager<br />
og dermed <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> ferieloven<br />
En ansøger havde fra 1. august 2000 været administrerende direktør i et selskab.<br />
Ifølge oplysninger fra Erhvervs- og Selskabsstyrelsen blev ansøgeren <strong>af</strong>meldt<br />
den 1. januar 2003, hvor der samtidig blev anmeldt en ny direktør.<br />
Ansøgeren var fra februar 2003 og indtil hans ophør i virks<strong>om</strong>heden den 31. januar 2004 udstationeret.<br />
Der var udarbejdet en seniorkonsulent-kontrakt, s<strong>om</strong> ikke er underskrevet, hvor<strong>af</strong> det fremgik, at<br />
ansøgeren tiltrådte i selskabet den 1. januar 2003 s<strong>om</strong> seniorkonsulent.<br />
Arbejdsgiveren gjorde gældende, at ansøgeren reelt <strong>for</strong>tsatte med at fungere s<strong>om</strong> administrerende<br />
direktør efter <strong>af</strong>meldelsen den 1. januar 2003 og der<strong>for</strong> ikke var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> ferieloven. Ar-<br />
46
ejdsgiveren havde yderligere gjort gældende, at ansøgeren ikke var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> ferieloven, da<br />
han var udstationeret.<br />
Ankenævnet fandt, at ansøgeren var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> ferieloven under sin ansættelse hos selskabet i<br />
perioden fra 1. januar 2003 til sin fratræden den 31. januar 2004.<br />
Ansøgeren havde der<strong>for</strong> ret til feriegodtgørelse <strong>af</strong> sin løn i optjeningsårene 2003 og 2004. Ankenævnet<br />
tiltrådte således direktoratets <strong>af</strong>gørelse <strong>af</strong> 13. januar 2005.<br />
Ankenævnet havde ikke taget stilling til, <strong>om</strong> ansøgeren var berettiget til feriegodtgørelse <strong>for</strong> perioden<br />
indtil januar 2003, idet direktoratet ikke havde <strong>for</strong>holdt sig hertil.<br />
Ankenævnet lagde ved <strong>af</strong>gørelsen vægt på, at ferieloven er ufravigelig, og da ansøgerens udstationering<br />
ikke varede mere end 12 måneder, fandt ferieloven anvendelse under udstationeringen til<br />
et andet land.<br />
Ankenævnet lagt endvidere vægt på, at ansøgeren blev <strong>af</strong>meldt s<strong>om</strong> administrerende direktør pr.<br />
1. januar 2003, og at der samtidig blev anmeldt en ny direktør. Nævnet lagde herudover vægt på,<br />
at det <strong>af</strong> arbejdsgiveren var bekræftet, at ansøgeren var udstationeret s<strong>om</strong> seniorkonsulent, samt<br />
at han havde en noget lavere indtægt i 2003 i <strong>for</strong>hold til 2002.<br />
Ankenævnet fandt det således ikke godtgjort, at ansøgerens arbejdsopgaver og beføjelser var de<br />
samme efter <strong>af</strong>meldelsen s<strong>om</strong> administrerende direktør. Dette uanset at den <strong>for</strong>eliggende seniorkontrakt<br />
ikke var underskrevet og uanset, <strong>om</strong> der måtte være andre årsager til <strong>af</strong>meldelsen (j.nr.<br />
5800005-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 3<br />
Feriegodtgørelse ved barselsorlov med kontanthjælp<br />
En kvinde var på barselsorlov op til hovedferieperiodens udløb og op til ferieårets udløb. Hun<br />
modtog kontanthjælp under barselsorloven. Da barselsorlov var en feriehindring, havde hun ret<br />
til at få udbetalt sin feriegodtgørelse fra FerieKonto, selv<strong>om</strong> hun havde modtaget kontanthjælp i<br />
ferieåret (j.nr. 5800001-05).<br />
_____________________________________________________________________________<br />
Sag nr. 4<br />
En advokat, s<strong>om</strong> havde udlæg i feriegodtgørelsen, havde ikke ret til aktindsigt i feriesagen<br />
Direktoratet havde truffet <strong>af</strong>gørelse <strong>om</strong> en tidligere arbejdsgivers ret til at tilbageholde en lønmodtagers<br />
feriegodtgørelse. En advokat <strong>for</strong> tredjemand havde ved fogedretten fået udlæg i lønmodtagerens<br />
ret til feriegodtgørelse.<br />
Advokaten havde ikke i medfør <strong>af</strong> <strong>for</strong>valtningsloven ret til aktindsigt i direktoratets <strong>af</strong>gørelse, i<br />
klagen og i direktoratets oversendelsesbrev, <strong>for</strong>di akterne indeholdt oplysninger <strong>om</strong> lønmodtagerens<br />
private, økon<strong>om</strong>iske <strong>for</strong>hold.<br />
Dokumenterne s<strong>om</strong> helhed var <strong>om</strong>fattet <strong>af</strong> begrænsningen. Advokaten havde der<strong>for</strong> heller ikke<br />
ret til aktindsigt i medfør <strong>af</strong> offentlighedsloven (j.nr. 5800017-05).<br />
47
Tidligere nyhedsbreve kan findes på siden ”Publikationer” under ”Nyhedsbreve” på ankenævnets<br />
hjemmeside www.ama.dk<br />
Dette nyhedsbrev er udgivet <strong>af</strong> Arbejdsmarkedets Ankenævns sekretariat.<br />
Ansvarlig <strong>for</strong> nyhedsbrevet er chefkonsulent Alice Bagger ab@ast.dk, direkte tlf. 3341 1534.<br />
48