Østbyens Sogneblad - Vor Frelsers Kirke, Vejle
Østbyens Sogneblad - Vor Frelsers Kirke, Vejle
Østbyens Sogneblad - Vor Frelsers Kirke, Vejle
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Nu er hun borte da – hun var saa from<br />
saa god – nu vil de hende rede<br />
en seng i kolden muld – ak! Moder kom<br />
endnu engang og see til os hernede<br />
Kom! Vi vil trykke dig tæt til vor favn<br />
for uden dig er livet tungt at bære<br />
for uden dig er her kun sorg og savn<br />
her er så tomt, her er saa ondt at være!<br />
O stille børn og frænder! – det er nat<br />
men hisset straale skal en morgenrøde<br />
hvor herren har sin stjernetrone sat<br />
der skal vi atter see den kjære døde,<br />
Der synker tid og rum i evighed<br />
utalte væsner og utalte kloder<br />
Der har vor frelser os beredt et sted<br />
hvor gode børn skal skue deres moder.<br />
Den kjære nu hos eder fader boer,<br />
og freden har det blide hjerte fundet,<br />
ønsk hende ei tilbage til vor jord!<br />
her har hun kjæmpet haardt og overvundet<br />
Hist er vort hjem – her er vor prøvestund<br />
jordeliver er en gaade klædt i taage<br />
men løses skal den klart, naar dødens blund<br />
nedsænkes paa de trætte øjelaage.<br />
Og du forklarede modtage nu<br />
den tak, hvormed dig rørte hjerter signe!<br />
O maatte vi sagtmodige som du<br />
paa banen her din vandring efterligne!<br />
thi herren skrev saa læselig en haand<br />
som billedet på spejlets glas sig præger<br />
from som dit aasyn var din blide aand<br />
skjøndt tidt du tømte livets malurtbæger.<br />
Og strængest sandhed tegner paa din grav<br />
her lagdes støvet af et ædelt hjerte,<br />
en øm og kjærlig moders vandringsstav<br />
blev gjemt i muld, og dyb var frænders smerte,<br />
snart stiger vaaren frem af tidens skjød<br />
den vil dig skjønne blomsterkranse binde,<br />
jeg tog en blomst, men ak! Min taare flød<br />
og satte dig et simpelt sanddru minde.<br />
Pastor Peter Ulrik Frederik Schiøtt var præst i Vissenbjerg<br />
på Fyn fra 1835 – 1838 og i samme periode<br />
redaktør af Fynsposten, hvortil han skrev<br />
adskillige digte. Han var en nær ven af St. St. Blicher<br />
og en beundrer af hans forfatterskab. St. St.<br />
Blicher sad i meget trange kår i Spentrup præstegård<br />
med en stor børneflok, og det var Schiøtt<br />
meget om at få startet en subskription af et udvalg<br />
af Blichers forfatterskab, hvilket også lykkedes<br />
ca. 1842. Schiøtts forfatterskab er ikke kendt<br />
af nutiden. Han skrev 75 lyriske små digte, en sørgeprædiken<br />
ved Chr. d. VIII’s død, mange sange<br />
og et par elegier. Han var lige fra sin ungdom politisk<br />
interesseret, han var imod helstaten, arbejdede<br />
ihærdigt for at forbedre skolelærernes arbejdstids<br />
– og lønforhold, ligesom han var en ivrig<br />
fortaler for - og debattør omkring genopbygningen<br />
af Frederiksborg slot. De foranstående<br />
vers fandt jeg i min oldefars søsters dagbog<br />
blandt andre salmer og ligprædikener over forskellige<br />
af min slægts medlemmer.<br />
5