Konflikten I Darfur – en analyse af det internationale samfunds ... - DIIS
Konflikten I Darfur – en analyse af det internationale samfunds ... - DIIS
Konflikten I Darfur – en analyse af det internationale samfunds ... - DIIS
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Konfl ikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong><br />
En <strong>analyse</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong><br />
reaktioner og rationaler<br />
Roskilde Universitetsc<strong>en</strong>ter<br />
Internationale Udviklingsstudier<br />
Speciale <strong>af</strong>:<br />
Solvej Beran Berlau (solvejb@hotmail.com)<br />
Olga Ege (olga@GAM3.dk)<br />
Vejleder: J<strong>en</strong>s Rudbeck<br />
Efteråret 2005
KAPITEL 1: INDLEDNING OG PROBLEMFELT .................................................................. 3<br />
BEGREBSAFKLARING OG TEORETISK BAGGRUND ........................................................................... 6<br />
DET INTERNATIONALE SAMFUND ...................................................................................................... 6<br />
RATIONALER.................................................................................................................................... 9<br />
TEORETISK BAGGRUND................................................................................................................... 11<br />
SAMMENFATNING .......................................................................................................................... 14<br />
KAPITEL 2: METODISKE OVERVEJELSE .......................................................................... 15<br />
KRONOLOGISK OG METODISK GENNEMGANG AF SPECIALETS KAPITLER ............................................ 16<br />
KILDEKRITIK OG GENNEMGANG AF ANVENDT EMPIRI....................................................................... 19<br />
KAPITEL 3: RATIONALER I INTERNATIONAL POLITIK OG KONFLIKTEN<br />
MELLEM STATSSUVERÆNITET OG DOKTRINEN OM BESKYTTELSE AF<br />
MENNESKERETTIGHEDER ................................................................................................... 31<br />
STATSSUVERÆNITET - BRUD OG KONTINUITET................................................................................. 32<br />
UDVIKLINGEN AF STATSSUVERÆNITET SOM INSTITUTION I INTERNATIONAL POLITIK......................... 34<br />
MENNESKERETTIGHEDER <strong>–</strong> ERKLÆRINGER, KONVENTIONER OG HÅNDHÆVELSE............................... 38<br />
STATSSUVERÆNITET, MENNESKERETTIGHEDER OG KAPITEL VII I FN-PAGTEN ................................. 41<br />
ICISS-RAPPORTEN OG ‘ANSVARET TIL AT BESKYTTE’...................................................................... 56<br />
KRIGEN MOD TERROR OG NYE TENDENSER I INTERNATIONAL POLITIK .............................................. 61<br />
SAMMENFATNING .......................................................................................................................... 70<br />
KAPITEL 4: SUDAN OG KONFLIKTEN I DARFUR ............................................................ 73<br />
KORT OVER SUDAN........................................................................................................................ 74<br />
KONFLIKTEN MELLEM NORD- OG SYDSUDAN.................................................................................. 76<br />
DARFUR <strong>–</strong> EN REGION I DET VESTLIGE SUDAN ................................................................................. 78<br />
1
KAPITEL 5: KONFLIKTEN I DARFUR OG REAKTIONER OG RATIONALER I DET<br />
INTERNATIONALE SAMFUND .............................................................................................. 87<br />
TIDLIGE REAKTIONER FRA FN OG NGO’ER..................................................................................... 89<br />
NORD/SYD-FREDSAFTALEN OG STRATEGISKE INTERESSER I SIKKERHEDSRÅDET ............................... 91<br />
DARFUR OG 10-ÅRET FOR FOLKEDRABET I RWANDA ....................................................................... 94<br />
SIKKERHEDSRÅDETS VOKSENDE ENGAGEMENT I KONFLIKTEN.......................................................... 97<br />
AMERIKANSK ENGAGEMENT I SUDAN OG DARFUR .......................................................................... 99<br />
DEN AFRIKANSKE UNION OG INDSATSEN I DARFUR....................................................................... 103<br />
SAMMENFATNING ........................................................................................................................ 106<br />
SIKKERHEDSRÅDSRESOLUTIONER OM DARFUR.............................................................................. 107<br />
KAPITEL 6: KONKLUSION .................................................................................................. 121<br />
LISTE OVER FORKORTELSER OG LITTERATURLISTE ................................................................... 126<br />
FORKORTELSER .......................................................................................................................... 127<br />
LITTERATURLISTE ...................................................................................................................... 128<br />
2
1<br />
Indledning og problemfelt
<strong>Konflikt<strong>en</strong></strong> i Sudans vestlige provins <strong>Darfur</strong> mellem <strong>af</strong>rikanske oprørere og arabiske<br />
regeringstropper og deres militser brød ud i begyndels<strong>en</strong> <strong>af</strong> 2003. Knappe naturressourcer og årtiers<br />
marginaliseringspolitik ført <strong>af</strong> regering<strong>en</strong> i Khartoum med h<strong>en</strong>blik på at promovere ‘arabisme’ i<br />
region<strong>en</strong> er <strong>en</strong> del <strong>af</strong> forklaring<strong>en</strong> på konflikt<strong>en</strong>s udbrud. Et an<strong>det</strong> aspekt er, at d<strong>en</strong> 21 år lange<br />
borgerkrig mellem Nord- og Sydsudan, med hjælp fra flere vestlige stater, stod overfor sin<br />
<strong>af</strong>slutning. Freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> ville skabe grundlaget for d<strong>en</strong> fremtidige magt- og ressourcefordeling i<br />
Sudan, m<strong>en</strong> ved forhandlingerne blev <strong>Darfur</strong> og andre regioner, udelukket. Som konsekv<strong>en</strong>s <strong>af</strong><br />
disse forhold greb oprørsgrupper i <strong>Darfur</strong> til våb<strong>en</strong>. D<strong>en</strong> sudanske regering svarede ig<strong>en</strong> med at<br />
erklære region<strong>en</strong> i undtagelsestilstand og indlede jagt<strong>en</strong> på oprørsgrupperne og deres allierede. I<br />
dag, toet halvt år s<strong>en</strong>ere fortsætter konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, hvor d<strong>en</strong> sudanske regering og deres proxy-<br />
militser Janjaweed, står bag overgreb på d<strong>en</strong> <strong>af</strong>rikanske civilbefolkning.<br />
Næst<strong>en</strong> et år efter at oprøret brød ud, blev konflikt<strong>en</strong> i FN-regi karakteriseret som én <strong>af</strong> verd<strong>en</strong>s<br />
værste humanitære katastrofer, og donorinitiativer blev efterfølg<strong>en</strong>de iværksat <strong>af</strong> FN og NGO’er for<br />
at skabe opmærksomhed omkring konflikt<strong>en</strong>s ofre. Det <strong>internationale</strong> samfund reagerede på<br />
konflikt<strong>en</strong>s humanitære aspekter og anerk<strong>en</strong>dte behovet for nødjælp, m<strong>en</strong> forholdte sig ikke til de<br />
bagvedligg<strong>en</strong>de politiske årsager.<br />
I sommer<strong>en</strong> 2004 blev <strong>Darfur</strong> taget op i FN’s Sikkerhedsråd for første gang. Sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> har Rå<strong>det</strong><br />
vedtaget seks resolutioner, ud fra hvilke <strong>det</strong> er muligt at <strong>af</strong>læse medlemsstaternes sving<strong>en</strong>de<br />
<strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i forhold til konflikt<strong>en</strong>. Både d<strong>en</strong> amerikanske regering og FN har s<strong>en</strong>dt<br />
undersøgelseskommissioner til region<strong>en</strong>, for at fastslå om hvorvidt folkedrab bliver begået. I<br />
modsætning til <strong>det</strong> amerikanske undersøgelseshold konkluderede FN’s undersøgelseskommission i<br />
januar 2005, at konflikt<strong>en</strong> ikke kunne kategoriseres som folkedrab, m<strong>en</strong> at både krigsforbrydelser<br />
og forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong> blev begået. På baggrund <strong>af</strong> kommission<strong>en</strong>s anbefalinger<br />
refererede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> Sudan til d<strong>en</strong> Internationale Str<strong>af</strong>fedomstol i Haag (ICC) i marts 2005.<br />
D<strong>en</strong> regionale organisation d<strong>en</strong> Afrikanske Union (AU) har som d<strong>en</strong> <strong>en</strong>este aktør i <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund været aktivt involveret i konflikt<strong>en</strong>. AU der har insisteret på at varetage<br />
konflikt<strong>en</strong> selv, og har <strong>af</strong> politiske årsager internt i organisation<strong>en</strong> valgt kun at iværksætte<br />
operationer som d<strong>en</strong> sudanske regering<strong>en</strong> giver deres eksplicitte tilladelse til. Organisation<strong>en</strong>s<br />
begrænsede mandat og militære styrke på omkring 6000 soldater, skal monitorere overholdels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
4
freds<strong>af</strong>taler, og beskytte civile i overhæng<strong>en</strong>de fare. D<strong>en</strong>ne indsats forslår dog langtfra i et område<br />
på størrelse med Frankrig, og har ikke bragt d<strong>en</strong> omfatt<strong>en</strong>de konflikt til ophør.<br />
Det er ikke første gang, at <strong>en</strong> regerings brutale metoder rammer <strong>en</strong> civilbefolkning, at de omkomne<br />
skal tælles i hundredtusindvis, og at millioner m<strong>en</strong>nesker er drevet på flugt. M<strong>en</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
<strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> skiller sig ud på nogle områder. Først og fremmest er <strong>Darfur</strong>, i<br />
modsætning til mange andre igangvær<strong>en</strong>de konflikter, kommet på d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> dagsord<strong>en</strong>.<br />
Dernæst var de <strong>internationale</strong> undersøgelseskommissioner de første <strong>af</strong> deres slags. Endvidere har de<br />
vedtagne FN sikkerhedsrådsresolutioner, stillet definerede krav til d<strong>en</strong> sudanske regering, om at<br />
efterkomme deres ansvar som regering og beskytte indbyggerne i <strong>Darfur</strong> og slutteligt har<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> for første gang refereret <strong>en</strong> situation til ICC.<br />
Det <strong>internationale</strong> samfund har reageret på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> m<strong>en</strong> har ikke formået at stoppe<br />
vold<strong>en</strong>, som i dag har påvirket næst<strong>en</strong> 3 millioner m<strong>en</strong>neskers liv. Spørgsmålet er, hvorfor der ikke<br />
er blevet ført <strong>en</strong> skrappere politik overfor d<strong>en</strong> sudanske regering og Janjaweed-militserne? Hvorfor<br />
er Sudan ikke blevet pålagt sanktioner, ‘no-fly-zones’ og hvorfor er der ikke blevet iværksat <strong>en</strong><br />
‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ i region<strong>en</strong>?<br />
I forsøget på at besvare disse spørgsmål er flere faktorer væs<strong>en</strong>tlige. Når <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund<br />
står overfor <strong>en</strong> konflikt, rejser der sig <strong>en</strong> række <strong>af</strong> muligheder og dilemmaer: Det primære ansvar<br />
for at beskytte civilbefolkning<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> ligger hos regering<strong>en</strong> i Sudan, m<strong>en</strong> hvis d<strong>en</strong>ne <strong>en</strong>t<strong>en</strong> ikke<br />
vil eller er ude <strong>af</strong> stand til at varetage <strong>det</strong>te ansvar, i hvor høj grad er <strong>det</strong> så op til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund at stoppe overgreb<strong>en</strong>e? En militær interv<strong>en</strong>tion i <strong>Darfur</strong> kunne måske redde titusindvis <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskeliv og bringe overgreb<strong>en</strong>e til ophør, m<strong>en</strong> <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion ville samtidigt krænke Sudans<br />
suverænitet og princippet om ikke-interv<strong>en</strong>tion i andre stater. <strong>Darfur</strong> <strong>af</strong>spejler nogle <strong>af</strong> de<br />
dilemmaer, <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund står overfor i konfliktsamm<strong>en</strong>hænge, hvor handlerationaler<br />
er splittet i forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder.<br />
Statsinteresser og magtkonstellationer i international politik er ligeledes <strong>af</strong> væs<strong>en</strong>tlig betydning for<br />
forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong>, hvorfor <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund ikke har ført <strong>en</strong> skrappere politik overfor<br />
regering<strong>en</strong> i Sudan. Før<strong>en</strong>d <strong>en</strong> stat er villig til at risikere egne soldater i <strong>en</strong> fremmed konflikt, skal<br />
der typisk være tale om <strong>en</strong> form for incitam<strong>en</strong>t fra d<strong>en</strong> interv<strong>en</strong>er<strong>en</strong>de stats side. Det kan for<br />
5
eksempel være i form <strong>af</strong> historiske, kulturelle, strategiske eller økonomiske interesser i lan<strong>det</strong>, m<strong>en</strong><br />
også eksterne politiske forhold kan have <strong>en</strong> betydning. Flere <strong>internationale</strong> aktører har været<br />
indblan<strong>det</strong> i Sudans interne anligg<strong>en</strong>der, og storpolitiske forhold som krig<strong>en</strong> mod terror og de<br />
efterfølg<strong>en</strong>de krige i Afghanistan og Irak spiller <strong>en</strong> rolle for måd<strong>en</strong>, hvorpå <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund har reageret på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Disse samt flere andre faktorer vil være c<strong>en</strong>trale i<br />
nærvær<strong>en</strong>de speciale, og følg<strong>en</strong>de problemformulering samm<strong>en</strong>fatter fokus:<br />
Hvilke rationaler ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>?<br />
BEGREBSAFKLARING OG TEORETISK BAGGRUND<br />
Problemstilling<strong>en</strong>s relevans og aktualitet er påpeget ov<strong>en</strong>for, og følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit skal fungere som<br />
<strong>af</strong>klaring <strong>af</strong> anv<strong>en</strong>delse <strong>af</strong> og d<strong>en</strong> teoretiske ramme for begreberne præs<strong>en</strong>teret i<br />
problemformulering<strong>en</strong>.<br />
De c<strong>en</strong>trale begreber i d<strong>en</strong>ne forbindelse er <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund og rationaler. Begge disse<br />
begreber er kontekst- og aktør<strong>af</strong>hængige, og <strong>det</strong> diskursive indhold <strong>af</strong>hænger <strong>af</strong> hvordan og <strong>af</strong> hvem<br />
begreberne udfyldes. Ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de vil redegøre for vores tilgang og operationalisering.<br />
DET INTERNATIONALE SAMFUND<br />
Indledningsvis er <strong>det</strong> vigtigt at klargøre, hvordan vi bruger begrebet <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund,<br />
i<strong>det</strong> anv<strong>en</strong>dels<strong>en</strong> som sagt <strong>af</strong>hænger <strong>af</strong> kontekst<strong>en</strong>. Som fænom<strong>en</strong> kan <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund<br />
h<strong>en</strong>vise til summ<strong>en</strong> <strong>af</strong> alle m<strong>en</strong>nesker i alle verd<strong>en</strong>s stater, eller bruges med refer<strong>en</strong>ce til FN som<br />
organisation. Begrebet kan <strong>en</strong>dvidere bruges i magtpolitisk forstand og påhæftes organisationer,<br />
som ikke nødv<strong>en</strong>digvis repræs<strong>en</strong>terer et flertal <strong>af</strong> verd<strong>en</strong>sbefolkning<strong>en</strong>. Et eksempel er NATO's<br />
interv<strong>en</strong>tion i Kosovo i 1999, der sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> blev betegnet som ‘<strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong>’<br />
interv<strong>en</strong>tion på trods <strong>af</strong>, at NATO som organisation kun repræs<strong>en</strong>terer ca. 10 % <strong>af</strong> jord<strong>en</strong>s<br />
befolkning. På d<strong>en</strong> måde <strong>af</strong>hænger anv<strong>en</strong>dels<strong>en</strong> <strong>af</strong> begrebet ofte <strong>af</strong> kontekst<strong>en</strong> samt <strong>af</strong> aktør<strong>en</strong>s<br />
perspektiv. I nærvær<strong>en</strong>de speciale vil begrebet imidlertid blive anv<strong>en</strong>dt i <strong>en</strong> lidt and<strong>en</strong> forstand <strong>en</strong>d<br />
de ov<strong>en</strong>for nævnte.<br />
I forbindelse med konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> er international politik under påvirkning <strong>af</strong> flere<br />
indflydelsesrige aktører <strong>en</strong>d FN. Derfor består <strong>det</strong> problematiske ved antagels<strong>en</strong> om at FN udgør <strong>det</strong><br />
6
<strong>internationale</strong> samfund i, at analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> de politiske processer i så tilfælde ikke tager højde for<br />
andre aktører <strong>en</strong>d Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. I d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng er <strong>det</strong> imidlertid ikke omfatt<strong>en</strong>de nok at<br />
anskue de politiske processer som produktet <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s aktiviteter al<strong>en</strong>e. Omv<strong>en</strong>dt er <strong>det</strong><br />
for omfatt<strong>en</strong>de at inddrage samtlige verd<strong>en</strong>sstaternes perspektiver og aktiviteter. Da der <strong>en</strong>dvidere<br />
ikke har været <strong>en</strong> organisation der, som NATO gjorde i Kosovo, har iværksat <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion i<br />
<strong>Darfur</strong> og påkaldt sig repræs<strong>en</strong>tation for verd<strong>en</strong>ssamfun<strong>det</strong>, kan d<strong>en</strong>ne model heller ikke b<strong>en</strong>yttes.<br />
I nærvær<strong>en</strong>de speciale skal <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund forstås som <strong>en</strong> institution, der ikke er <strong>en</strong><br />
monolitisk eller statisk størrelse, m<strong>en</strong> derimod et evigt forhandlet rum, som hele tid<strong>en</strong> reproduceres<br />
og g<strong>en</strong>forhandles. Det <strong>internationale</strong> samfund skal i d<strong>en</strong>ne forbindelse forstås som summ<strong>en</strong> <strong>af</strong> de<br />
<strong>internationale</strong> aktører, der på d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e eller d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> måde har været, eller burde have været,<br />
markante i forbindelse med konflikt<strong>en</strong>, herunder organisationer som FN og AU samt visse<br />
<strong>en</strong>keltstater. D<strong>en</strong>ne tilgang vil tage højde for <strong>internationale</strong> aktører hvis indsats har været synlig,<br />
m<strong>en</strong> i andre tilfælde også aktører hvis <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t har været fravær<strong>en</strong>de eller mangelfuld.<br />
Der er groft sagt tre forklaringer på hvorfra politiske temaer i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund stammer: 1<br />
For <strong>det</strong> første kan d<strong>en</strong> off<strong>en</strong>tlige (verd<strong>en</strong>s)opinion skabe politisk opmærksomhed om et giv<strong>en</strong>t<br />
emne. Fx kan <strong>en</strong> konflikt <strong>af</strong>stedkomme kravet om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, eller<br />
indsættelse <strong>af</strong> FN-tropper. Krav<strong>en</strong>e kommer typisk fra stater, som føler <strong>en</strong> særlig tilknytning til eller<br />
fællesskab med d<strong>en</strong> berørte befolkning, m<strong>en</strong> kan også rejses <strong>af</strong> transnationale mellemstatslige<br />
organisationer, NGO’er o. lign.<br />
For <strong>det</strong> an<strong>det</strong> kan udefrakomm<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>ter sætte dagsord<strong>en</strong><strong>en</strong>, fx demogr<strong>af</strong>iske, økonomiske,<br />
natur- eller miljømæssige udviklinger og begiv<strong>en</strong>heder. D<strong>en</strong> voks<strong>en</strong>de befolkning i Indi<strong>en</strong> og Kina<br />
er fx et politisk tema pga. d<strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tielle demogr<strong>af</strong>iske styrke, disse stater vil opnå i fremtid<strong>en</strong>.<br />
Endvidere er opmærksomhed<strong>en</strong> omkring d<strong>en</strong> efterfølg<strong>en</strong>de nødhjælp ifm. Tsunami<strong>en</strong> i december<br />
2004 et eksempel på <strong>en</strong> dagsord<strong>en</strong>sætt<strong>en</strong>de naturskabt begiv<strong>en</strong>hed. Et an<strong>det</strong> eksempel på<br />
miljømæssige udviklinger er fokus på drivhusgasser og d<strong>en</strong> globale opvarmning, som er et<br />
allestedsnærvær<strong>en</strong>de tema i international politik.<br />
For <strong>det</strong> tredje kan ledels<strong>en</strong> i <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> stat, reg<strong>en</strong>t<strong>en</strong>, regering<strong>en</strong>, parlam<strong>en</strong>tet eller lign. id<strong>en</strong>tificere<br />
problemer og, <strong>af</strong>hængigt <strong>af</strong> hvilk<strong>en</strong> type problem der er tale om, bringe disse på d<strong>en</strong><br />
1<br />
D<strong>en</strong>ne forklaringsmodel er <strong>en</strong>, til d<strong>en</strong>ne lejlighed, modificeret og videreudviklet version <strong>af</strong> Michael Hills<br />
statsori<strong>en</strong>terede model. Se Hill (1997), s. 28.<br />
7
verd<strong>en</strong>spolitiske ag<strong>en</strong>da, via fx FN, forsvarsalliancer eller øvrige globale eller regionale<br />
organisationer.<br />
Hovedsag<strong>en</strong> i d<strong>en</strong>ne forbindelse er, at uanset årsag<strong>en</strong> til fokus på et giv<strong>en</strong>t emne, så styres <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> handling via forhandling <strong>af</strong> rationaler, hvis indholdsmæssige side vil<br />
fremgå efter d<strong>en</strong>ne redegørelse.<br />
PLURALISME, ELITISME OG DET INTERNATIONALE SAMFUND<br />
På d<strong>en</strong> teoretiske side knytter d<strong>en</strong>ne forståelse <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund sig til overvejelser<br />
vedrør<strong>en</strong>de pluralisme og elitisme. Disse teoriers tilgang til processer ind<strong>en</strong>for stat<strong>en</strong> er i d<strong>en</strong>ne<br />
samm<strong>en</strong>hæng anv<strong>en</strong>delige som forklaringsmodeller for lign<strong>en</strong>de processer i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund. Således skal teorierne forstås som <strong>en</strong> form for redskab og metode til at anskueliggøre<br />
specialets anv<strong>en</strong>delse <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund som begreb.<br />
Pluralisme er ide<strong>en</strong> om, at der til <strong>en</strong>hver tid er flere faktorer i forklaring<strong>en</strong> på <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> udvikling<br />
eller begiv<strong>en</strong>hed. Pluralisme anv<strong>en</strong>des om magtprocess<strong>en</strong> ind<strong>en</strong>for stat<strong>en</strong> og forklarer blandt an<strong>det</strong>,<br />
at d<strong>en</strong>ne ikke er le<strong>det</strong> ud fra et <strong>en</strong>hedsori<strong>en</strong>teret perspektiv, m<strong>en</strong> derimod skal anskues som et forum<br />
hvor interesser konkurrerer indbyrdes, og at politik konstitueres herved. 2<br />
Staterne skal imidlertid ikke forstås som de <strong>en</strong>este aktører i <strong>det</strong>te forum, hvor lobbyisme fra bl.a.<br />
interesseorganisationer, indflydelse fra større eller mindre virksomheder herunder transnationale<br />
selskaber, indflydelse fra organisationer som FN eller andre organisationer (som fx AU) og/eller<br />
forsvarsalliancer som NATO er politiske faktorer. I lighed med staternes egne dagsord<strong>en</strong>er, udøves<br />
lobbyisme i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund for at øge indflydelse og fremme egne mål. Således er <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund lige såvel som stat<strong>en</strong> påvirket <strong>af</strong> sådanne aktørers interesser og positioner,<br />
og international politik er produktet <strong>af</strong> disses indbyrdes forhandlinger.<br />
I forhold til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund skal pluralisme anv<strong>en</strong>des til at anskueliggøre begrebet som<br />
et forum bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong> stater, der hver især plejer egne interesser og dagsord<strong>en</strong>er. I lighed med<br />
pluralism<strong>en</strong>s antagelse om stat<strong>en</strong> som et forum, hvor forskellige interesser strides, skal <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng betragtes som et tilsvar<strong>en</strong>de forum.<br />
2 Ibid, kap. 2 og 3.<br />
8
Elitism<strong>en</strong> er d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> statsteori som kan forklare nogle <strong>af</strong> processerne i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund. Elitism<strong>en</strong> adskiller sig fra pluralism<strong>en</strong> ved antagels<strong>en</strong> om, at magt<strong>en</strong> i samfun<strong>det</strong> altid vil<br />
konc<strong>en</strong>treres i <strong>en</strong> elitær gruppe. 3 I modsætning til pluralisterne argum<strong>en</strong>ter elitisterne for, at ikke<br />
alle grupper har lige mulighed for indflydelse. Ifølge elitism<strong>en</strong> vil lokale eliter, sociale som<br />
økonomiske, overtage og kontrollere magt<strong>en</strong>, også i demokratiske systemer.<br />
For nærvær<strong>en</strong>de speciale ligger parallell<strong>en</strong> i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> magtpolitiske strukturer. I<br />
FN’s Sikkerhedsråd, som er <strong>det</strong> tætteste <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund kommer på <strong>en</strong> statsmagts<br />
c<strong>en</strong>trale styringsmekanisme, udgør de ‘stærke stater’ (og først og fremmest de fem perman<strong>en</strong>te<br />
medlemmer) d<strong>en</strong> elitære magt. Parallell<strong>en</strong> er ikke tilsvar<strong>en</strong>de i forhold til fraværet <strong>af</strong><br />
voldsmonopolet i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, m<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>ligning<strong>en</strong> er anv<strong>en</strong>delig, hvad angår<br />
magtkonc<strong>en</strong>tration<strong>en</strong> i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. 4 Det <strong>internationale</strong> samfund består desud<strong>en</strong> <strong>af</strong> andre<br />
betydningsfulde influ<strong>en</strong>ser, som fx andre stærke stater <strong>en</strong>d de, som sidder i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>.<br />
Staterne behøver ikke være ‘stærke’ økonomisk eller militært, i<strong>det</strong> deres indflydelse også kan gøre<br />
sig gæld<strong>en</strong>de demogr<strong>af</strong>isk eller pot<strong>en</strong>tielt i fremtid<strong>en</strong>, som bl.a. Kina og Indi<strong>en</strong>.<br />
D<strong>en</strong>ne teoretiske <strong>af</strong>klaring <strong>af</strong> begrebet vil være udgangspunktet for forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund i specialet. Tilgang<strong>en</strong> til begrebet vil <strong>af</strong>spejle sig i analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong><br />
rationaler i forhold til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, hvor mange aktører, stærke som svage, ud over<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, har været væs<strong>en</strong>tlig faktorer.<br />
RATIONALER<br />
Det følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit vil <strong>af</strong>klare specialets tilgang til rationaler som begreb. Når <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund handler i forhold til <strong>en</strong> konflikt et sted i verd<strong>en</strong>, handles der i over<strong>en</strong>sstemmelse med <strong>en</strong><br />
række rationaler. Som <strong>det</strong> fremgik ov<strong>en</strong>for er <strong>det</strong> via forhandling og g<strong>en</strong>forhandling <strong>af</strong> disse<br />
rationaler, at <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund reproduceres som forum.<br />
Disse rationaler kan være forankret i både et ideologisk og et realpolitisk niveau, hvilket vil blive<br />
g<strong>en</strong>nemgået og diskuteret i <strong>det</strong> ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de.<br />
Rationaler på <strong>det</strong> ideologiske niveau skal i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng opfattes som lovmæssige<br />
rationaler. Det skal forstås på d<strong>en</strong> måde, at de handlerationaler der strukturerer og styrer <strong>det</strong><br />
3 Ibid, s. 43.<br />
4 jvf. Max Webers formulering <strong>af</strong> stat<strong>en</strong>s ‘off<strong>en</strong>tlige voldsmonopol’.<br />
9
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> aktiviteter på <strong>det</strong>te niveau, knytter an til international lov, folkeret og<br />
sædvaner. I d<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>hæng er princippet om statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder to c<strong>en</strong>trale institutioner. 5 Disse to institutioner er i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund<br />
nogle <strong>af</strong> de stærkeste legitimeringsprincipper som i konfliktsamm<strong>en</strong>hænge taler for eller imod<br />
handling. Indholdssid<strong>en</strong> og udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse institutioner er væs<strong>en</strong>tlige for forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> international politik i forhold til konflikter, og derved for dele <strong>af</strong> specialets <strong>analyse</strong>,<br />
hvorfor disse behandles særskilt i kapitel 3.<br />
Hvad dernæst angår rationaler på <strong>det</strong> realpolitiske niveau, er disse, i modsætning til rationaler på<br />
<strong>det</strong> ideologiske niveau, ikke som sådan forankret i legale principper. Omdrejningspunktet i d<strong>en</strong>ne<br />
samm<strong>en</strong>hæng er derimod forhol<strong>det</strong> mellem begreberne ‘statsinteresser’ og ‘magt’.<br />
‘Statsinteresser’ skal forstås som de forskelligartede interesser <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> stat kan have i <strong>en</strong> and<strong>en</strong><br />
stat, bl.a. i konfliktsamm<strong>en</strong>hænge. ‘Magt’ skal forstås som de konstellationer, der regulerer<br />
staternes indbyrdes forhold, og ‘magt’ definerer således staternes kapacitet til at realisere deres egne<br />
interesser. 6 På d<strong>en</strong> måde er international politik præget <strong>af</strong> bestræbels<strong>en</strong> på at opretholde, forøge<br />
eller demonstrere magt, hvorved styrkeforhol<strong>det</strong> mellem staterne reguleres. 7<br />
Interesser i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng er typisk udtryk for materielt funderede interesser, som fx<br />
økonomiske forbindelser, samhandel, ressource- og/eller våb<strong>en</strong><strong>af</strong>taler. Det kan også være at<br />
konflikt<strong>en</strong> finder sted i <strong>en</strong> tidligere koloni, og at der stadig er tale om et evt. religions-,<br />
sprogfællesskab el. lign. Engagem<strong>en</strong>t i konflikter i andre stater kan <strong>en</strong>dvidere skyldes politiske eller<br />
ideologiske interesser, og er eksemplificeret ved d<strong>en</strong> kolde krigs stedfortræderkrige, nutid<strong>en</strong>s anti-<br />
terroralliancer o. lign. 8 Sidstnævnte kategori er ikke på samme måde som de øvrige knyttet til<br />
materielle interesser, om <strong>en</strong>d ideologiske/politiske interesser i sidste <strong>en</strong>de alligevel skal ses i<br />
samm<strong>en</strong>hæng hermed.<br />
5<br />
Her skal ‘institutioner’ forstås som: “(...) persist<strong>en</strong>t and connected sets of rules, formal and informal, that prescribe<br />
behavioral roles, constrain activity, and shape expectations.” Se Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (1999) (Oprindeligt i Keohane (1990) s.<br />
732).<br />
6<br />
Ougaard (1990), s. 182.<br />
7<br />
Morg<strong>en</strong>thau (1973), s. 40ff.<br />
8<br />
Stedfortræderkrige er betegnels<strong>en</strong> for de krige, der indirekte blev udkæmpet mellem supermagterne under d<strong>en</strong> kolde<br />
krig. Disse fandt sted via politisk støtte og økonomisk finansiering <strong>af</strong> lokale militser der kæmpede mod regimer støttet<br />
<strong>af</strong> d<strong>en</strong> konkurrer<strong>en</strong>de supermagt.<br />
10
I nærvær<strong>en</strong>de speciale er <strong>det</strong> h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> at <strong>analyse</strong>re rationaler i international politik på såvel <strong>det</strong><br />
ideologiske som <strong>det</strong> realpolitiske niveau. D<strong>en</strong>ne aspiration udspringer <strong>af</strong> betragtning<strong>en</strong> om, at <strong>det</strong><br />
ideologiske niveau som sådan ikke fortæller noget om staternes individuelle incitam<strong>en</strong>ter og<br />
pot<strong>en</strong>tielle motiver til at <strong>en</strong>gagere sig i <strong>en</strong> konflikt. Omv<strong>en</strong>dt fortæller statsinteresser heller ikke<br />
noget om de legale og ideologiske rationaler, der influerer international politik.<br />
Relation<strong>en</strong> mellem rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau er interessant i analys<strong>en</strong><br />
<strong>af</strong> udviklinger og mønstre i international politik. Som sådan er de to niveauer u<strong>af</strong>hængige <strong>af</strong><br />
hinand<strong>en</strong>, m<strong>en</strong> rationalerne er samtidigt i konstant dialog og forhandles i alle givne<br />
konfliktsituationer i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. I d<strong>en</strong> forbindelse er <strong>det</strong> væs<strong>en</strong>tligt at bemærke, at<br />
de legale argum<strong>en</strong>ter om statssuverænitet eller beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder, som <strong>det</strong> også<br />
vil fremgå <strong>af</strong> kapitel 5, ofte fremføres som argum<strong>en</strong>t i tilfælde hvor d<strong>en</strong> eg<strong>en</strong>tlige årsag er<br />
realpolitik. På d<strong>en</strong> måde kan realpolitiske rationaler udmærket være årsag<strong>en</strong> til <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> stats<br />
insister<strong>en</strong> på opretholdels<strong>en</strong> <strong>af</strong> statssuverænitet eller beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, selv om<br />
d<strong>en</strong> eg<strong>en</strong>tlige årsag findes i strategiske interesser eller magtkonstellationer. Her <strong>af</strong>spejles forhol<strong>det</strong><br />
mellem ‘er’ og ‘bør’ i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, der ikke anerk<strong>en</strong>der staternes individuelle<br />
interessestyring på <strong>det</strong> legale plan.<br />
TEORETISK BAGGRUND<br />
På <strong>det</strong> teoretiske plan kan forhol<strong>det</strong> mellem rational<strong>en</strong>iveauerne anskues i lyset <strong>af</strong> de to overordnede<br />
normative traditioner; realisme og idealisme. Disse traditioner repræs<strong>en</strong>terer hver deres tilgang til<br />
bl.a. handling, ansvar, t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ser og udviklinger i international politik.<br />
Realisterne betragter international politik som et anarkisk system, hvor staterne agerer ud fra deres<br />
eget bedste, m<strong>en</strong>s idealisterne id<strong>en</strong>tificerer sig med <strong>en</strong> form for moralsk medm<strong>en</strong>neskelig<br />
samhørighed, der rækker ud over de nationale stater. 9 Disse traditioners forskelligartede<br />
udgangspunkter gør dem velegnet som baggrund for <strong>en</strong> teoretisk diskussion <strong>af</strong> rationaler på både<br />
<strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau i international politik.<br />
REALISME<br />
Ifølge d<strong>en</strong> klassiske realisme kan international politik anskues som <strong>en</strong> spejling <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskets natur<br />
i et negativt ly: Machiavelli introducerede teori<strong>en</strong> om ‘<strong>det</strong> <strong>internationale</strong> anarki’, hvor relation<strong>en</strong><br />
9 Jackson & Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (2003), s. 146.<br />
11
mellem staterne, lige såvel som mellem individer, er præget <strong>af</strong> rivalisering og konflikt. I<br />
international politik er <strong>det</strong> stat<strong>en</strong>s overlevelse, der er <strong>det</strong> c<strong>en</strong>trale. Det <strong>internationale</strong> samfund er et<br />
anarkisk og konfliktfyldt system - og konflikterne bliver løst ved krig. Staterne, der er hierarkisk<br />
opbyggede og hovedaktører i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, repræs<strong>en</strong>teres ved statslederne som søger<br />
sikkerhed ud fra eg<strong>en</strong> interesse. 10 I international politik er staternes udgangspunkt er at opretholde<br />
og udvide deres magtsfære: “Realism assumes that its key concept of interest defined as power is an<br />
objective category which is universally valid…” 11<br />
Samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de er realism<strong>en</strong> præget <strong>af</strong> 1) et pessimistisk syn på d<strong>en</strong> m<strong>en</strong>neskelige natur 2)<br />
overbevisning<strong>en</strong> om at <strong>internationale</strong> relationer pr. definition er konflikt<strong>en</strong>de og i sidste <strong>en</strong>de løses<br />
via krig, 3) fokus på opretholdelse <strong>af</strong> national sikkerhed og statsoverlevelse og 4) <strong>en</strong> grundlægg<strong>en</strong>de<br />
skepsis angå<strong>en</strong>de progression i international politik samm<strong>en</strong>lignet med fremskridt i national politik.<br />
Realisterne betragter staterne som vær<strong>en</strong>de nok i sig selv, og interaktion med andre stater sker i <strong>det</strong><br />
omfang, <strong>det</strong> er i d<strong>en</strong> pågæld<strong>en</strong>de stats eg<strong>en</strong> interesse. Derfor anses <strong>internationale</strong> relationer som et<br />
statssystem, der er disponeret for konflikter som før eller s<strong>en</strong>ere vil lede til krig. For realisterne skal<br />
international politik forstås som: “(…) the concept of interest defined as power”. 12<br />
Som <strong>det</strong> fremgik <strong>af</strong> <strong>af</strong>snittet om realpolitiske rationaler, er relation<strong>en</strong> mellem magt og interesser tæt<br />
forbun<strong>det</strong> og regulerer staternes indbyrdes magtkonstellationer, i<strong>det</strong> magt definerer staternes<br />
kapacitet til at realisere deres egne ambitioner.<br />
Hvad angår konflikt<strong>en</strong> mellem statssuverænitet og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne er<br />
realisterne fortalere for, at statssuverænitet går forud for doktrin<strong>en</strong> beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder. Hvis <strong>en</strong> stat krænker borgernes rettigheder, er <strong>det</strong> ikke <strong>en</strong> udefrakomm<strong>en</strong>de<br />
stats ansvar at gribe ind og stoppe overgreb<strong>en</strong>e. Det er derimod op til borgerne og de politiske<br />
ledere i d<strong>en</strong> pågæld<strong>en</strong>de stat at skride ind. 13<br />
10<br />
Ibid, s. 69.<br />
11<br />
Morg<strong>en</strong>thau (1973), s. 8.<br />
12<br />
Ibid, s. 5.<br />
13<br />
Wheeler (1997), s. 394.<br />
12
IDEALISME<br />
I modsætning til realisme er idealisme k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved et mere positivt syn på d<strong>en</strong> m<strong>en</strong>neskelige<br />
natur. 14 Som tradition ind<strong>en</strong>for international politik daterer idealisme sig tilbage til Immanuel Kant,<br />
<strong>en</strong> tysk filosof fra slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> 1800-tallet. Oplysningstid<strong>en</strong>s fokus på m<strong>en</strong>neskelig perfektion,<br />
international lov samt mulighed<strong>en</strong> for fred mellem staterne dannede grundlag for nye ideer om<br />
sameksist<strong>en</strong>s og universelle rettigheder. Det var Kants argum<strong>en</strong>t, at <strong>en</strong> verd<strong>en</strong> bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong><br />
konstitutionelle og g<strong>en</strong>sidigt respektfulde stater, som han kaldte republikker, ville resultere i <strong>en</strong><br />
‘perpetual peace’. 15 Ifølge teori<strong>en</strong> ville staterne i <strong>en</strong> sådan verd<strong>en</strong> <strong>af</strong> tre forskellige årsager ikke gå i<br />
krig mod hinand<strong>en</strong>. For <strong>det</strong> første hævdede han, at demokratier støtter fredelige <strong>internationale</strong><br />
relationer, fordi demokratier er kontrolleret <strong>af</strong> borgere, som ikke støtter krige med andre<br />
demokratier. Dernæst var argum<strong>en</strong>tet at demokratier, med fælles moralsk værdigrundlag, ville<br />
etablere hvad Kant kaldte <strong>en</strong> ‘pacific union’. Der ville ikke være tale om <strong>en</strong> formel fredstraktat, m<strong>en</strong><br />
om <strong>en</strong> form for fredszone baseret på demokratiernes fælles værdier. I d<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>hæng ville<br />
fredelige løsninger nødv<strong>en</strong>digvis være at foretrække frem for voldelig adfærd, hvilket ville <strong>af</strong>spejle<br />
sig i <strong>internationale</strong> relationer mellem demokratier. D<strong>en</strong> sidste del <strong>af</strong> argum<strong>en</strong>tet gik på, at fred<br />
mellem demokratiske stater ville blive styrket via økonomisk samarbejde og interdep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s. I<br />
‘Pacific Union’ skulle <strong>det</strong>, Kant definerede som ‘The spirit of commerce’ (g<strong>en</strong>sidig fortj<strong>en</strong>este og<br />
vinding for de, som er involverede i <strong>det</strong> økonomiske samarbejde/udveksling), opmuntres og<br />
støttes. 16<br />
Hvad angik stat<strong>en</strong> som fænom<strong>en</strong>, var <strong>det</strong> Kants’ kategoriske imperativ at: “We should treat people<br />
as <strong>en</strong>ds and not means. States, however, should be treated as means and not <strong>en</strong>ds.” 17 For Kant<br />
skulle m<strong>en</strong>nesket med andre ord altid foranstilles stat<strong>en</strong>, der blev betragtet som et redskab snarere<br />
<strong>en</strong>d et mål i sig selv. I <strong>det</strong> 20. århundrede inspirerede ide<strong>en</strong> om ‘perpetual peace’ liberale tænkere<br />
som d<strong>en</strong> amerikanske præsid<strong>en</strong>t Woodrow Wilson til efter Første Verd<strong>en</strong>skrig at lancere ide<strong>en</strong> om<br />
et folkeforbund, som skulle forhindre lign<strong>en</strong>de konflikter i at udvikle sig. Det var Wilsons h<strong>en</strong>sigt at<br />
gøre verd<strong>en</strong> “Save for democracy” og via <strong>en</strong> mellemstatslig organisation at udvikle forhol<strong>det</strong><br />
mellem staterne. 18 Wilsons ideer dannede grundlag for d<strong>en</strong> idealistiske/utopiske liberalisme, som<br />
14 Hutchings (1999), s. 7. Idealisme er i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng tænkt meget bredt, og skal læses som vær<strong>en</strong>de bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong><br />
elem<strong>en</strong>ter der også er til stede i moralisme, utopianisme, revolutionisme og liberalisme.<br />
15 Jackson & Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (2003), s. 108.<br />
16 Kant (1795/1992), s. 93-131.<br />
17 Jackson & Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (2003), s. 99.<br />
18 Wilson (1917).<br />
13
dominerede 1920’erne. Det er <strong>en</strong>dvidere et idealistisk udgangspunkt som ligger til grund for ide<strong>en</strong><br />
om m<strong>en</strong>neskerettighederne, der først blev institutionaliserede efter And<strong>en</strong> Verd<strong>en</strong>skrig. Idealisterne<br />
er fortalere for beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, også via ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ og for at<br />
h<strong>en</strong>synet til indivi<strong>det</strong> går forud for ikke-interv<strong>en</strong>tion i andre stater.<br />
SAMMENFATNING<br />
I bestræbels<strong>en</strong> på at opnå <strong>en</strong> nuanceret forståelse <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund samt at <strong>analyse</strong>re<br />
udviklinger og mønstre, er <strong>det</strong> h<strong>en</strong>sigtsmæssigt at anskue international politik som produktet <strong>af</strong> d<strong>en</strong><br />
konstante dialog imellem realisme og idealisme.<br />
D<strong>en</strong> politiske og historiske udvikling og disse teoretiske traditioner har g<strong>en</strong>sidigt påvirket hinand<strong>en</strong><br />
ig<strong>en</strong>nem d. 20. århundrede; de to verd<strong>en</strong>skrige, etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> socialistiske verd<strong>en</strong>, d<strong>en</strong> kolde<br />
krig samt d<strong>en</strong>nes <strong>af</strong>slutning, udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> tætte økonomiske relationer mellem de vestlige stater<br />
samt udviklingsgabet mellem Nord og Syd har været blandt de skelsætt<strong>en</strong>de begiv<strong>en</strong>heder og<br />
udviklinger. De s<strong>en</strong>este års store påvirkning <strong>af</strong> international politik har været 11. september 2001<br />
og d<strong>en</strong> efterfølg<strong>en</strong>de krig mod terror.<br />
Som nævnt er de to traditioner ind<strong>en</strong>for international politik indbegrebet <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>de<br />
standspunkter i fortsat dialog, som i sig selv befordrer <strong>en</strong> dynamisk proces. Fx kan konflikt<strong>en</strong><br />
mellem ‘neo-liberalism<strong>en</strong>’ og ‘neo-realism<strong>en</strong>’ betragtes som fortsættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> oprindelige debat<br />
mellem realism<strong>en</strong> og idealism<strong>en</strong>. Forhol<strong>det</strong> mellem staterne kan betragtes som produktet <strong>af</strong> både<br />
interesser og magtkonstellationer, samtidigt med at m<strong>en</strong>neskelig goodwill og samarbejde staterne<br />
imellem er et fremtræd<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>t. Dette dialektiske forhold vil <strong>af</strong>spejle sig i g<strong>en</strong>nemgang<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
såvel 1990’ernes præced<strong>en</strong>s for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, såvel som analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> de rationaler,<br />
der ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Formålet med <strong>det</strong>te <strong>af</strong>snit om såvel rationaler som <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, var, som <strong>det</strong><br />
fremgik i indledning<strong>en</strong>, at klargøre vores tilgang til disse begreber. I analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> rationalerne der<br />
ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, er <strong>det</strong> således<br />
rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau, vi vil id<strong>en</strong>tificere. I <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit vil<br />
disse begreber blive sat i forhold til de metodiske overvejelser, som ligger til grund for specialet.<br />
14
2<br />
Metodiske overvejelser
I <strong>det</strong>te kapitel vil vi præs<strong>en</strong>tere specialets metodiske overvejelser og opstille de præmisser, der<br />
ligger til grund for besvarelse <strong>af</strong> problemformulering<strong>en</strong>. Formålet er at formidle overblik over<br />
specialet fra problemformulering til konklusion.<br />
Via disse metodiske overvejelser vil vi klargøre vores fremgangsmåde, herunder hvordan vi har til<br />
h<strong>en</strong>sigt at id<strong>en</strong>tificere rationaler i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Som angivet i begrebs<strong>af</strong>klaring<strong>en</strong><br />
opererer vi med rationaler på to niveauer: <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske. For at kunne forstå<br />
og <strong>analyse</strong>re <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> handl<strong>en</strong> i forhold til <strong>Darfur</strong> er <strong>det</strong> h<strong>en</strong>sigtsmæssigt at<br />
anskue de to niveauer <strong>af</strong> rationaler både hver for sig og i samspil, og vi b<strong>en</strong>ytter os derfor <strong>af</strong> kilder<br />
der kan id<strong>en</strong>tificere grundlag for disse. Typ<strong>en</strong> <strong>af</strong> kilde varierer <strong>af</strong>hængigt <strong>af</strong> hvilket niveau d<strong>en</strong><br />
indikerer, og i nogle tilfælde taler kilder for begge rationaler. Ud fra sikkerhedsrådsresolutionerne<br />
kan fx <strong>af</strong>læses holdningstilk<strong>en</strong>degivelser, der har indikeret rationaler på både <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong><br />
realpolitiske niveau. Andre kilder har derimod skabt et grundlag, ud fra hvilket <strong>det</strong> har været muligt<br />
specifikt konkludere på <strong>en</strong>kelte staters interesser, økonomiske såvel som politiske interesser.<br />
Som <strong>det</strong> fremgik <strong>af</strong> problemformulering<strong>en</strong>, er <strong>det</strong> h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> med inddragels<strong>en</strong> <strong>af</strong> begge niveauer at<br />
vurdere de rationaler der ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner i forhold til<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
I <strong>det</strong> ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de vil vi præs<strong>en</strong>tere <strong>analyse</strong>præmisser og fremgangsmåde for de <strong>en</strong>kelte kapitler,<br />
for derig<strong>en</strong>nem at klargøre relation<strong>en</strong> mellem problemformulering<strong>en</strong> og de <strong>en</strong>kelte dele i specialet.<br />
Dernæst vil kapitlet indeholde <strong>en</strong> kritisk g<strong>en</strong>nemgang <strong>af</strong> d<strong>en</strong> indsamlede og anv<strong>en</strong>dte empiri for at<br />
give indblik i hvilke kilder, der ligger til grund for specialets konklusioner.<br />
KRONOLOGISK OG METODISK GENNEMGANG AF SPECIALETS KAPITLER<br />
Det følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit skal fungere som <strong>en</strong> kronologisk oversigt over specialets forskellige kapitler.<br />
Samtidigt skal <strong>af</strong>snittet tj<strong>en</strong>e som <strong>en</strong> indføring i d<strong>en</strong> anv<strong>en</strong>dte metode, i<strong>det</strong> vi i hver <strong>en</strong>kelt <strong>af</strong> de<br />
ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de kapiteloversigterne vil forklare fremgangsmåd<strong>en</strong> og de præmisser, der ligger til grund<br />
for d<strong>en</strong> anv<strong>en</strong>dte <strong>analyse</strong> og sætte disse i forhold til specialets problemformulering.<br />
M<strong>en</strong>s kapitel 1 tj<strong>en</strong>te som indled<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit, herunder problemformulering, begrebs<strong>af</strong>klaring og<br />
teoretisk baggrund, indeholder nærvær<strong>en</strong>de kapitel 2 <strong>en</strong> præs<strong>en</strong>tation <strong>af</strong> specialets metodiske<br />
overvejelser, som ov<strong>en</strong>for beskrevet.<br />
16
I Kapitel 3 præs<strong>en</strong>teres dilemmaet mellem statssuverænitet og beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne. Disse to institutioner hører, jvf. begrebs<strong>af</strong>klaring<strong>en</strong>, under kategori<strong>en</strong><br />
rationaler på <strong>det</strong> ideologiske niveau, og udvikling<strong>en</strong> og samspillet disse begreber i mellem er et<br />
vigtigt elem<strong>en</strong>t i forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Kapitlet indledes med <strong>en</strong> redegørelse for udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> og relation<strong>en</strong> mellem statssuverænitet og<br />
doktrin<strong>en</strong> om m<strong>en</strong>neskerettighederne. Begyndelsesvis tager <strong>af</strong>snittet om statssuverænitet<br />
udgangspunkt i George Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>s “Sovereignty: Change and Continuity in a Fundam<strong>en</strong>tal<br />
Institution”, der skelner mellem de konstitutionelle og de regulative aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet.<br />
D<strong>en</strong>ne skeln<strong>en</strong> foretages for at spore udvikling<strong>en</strong> i statssuverænitet<strong>en</strong>s funktion og virke, og fokus<br />
på d<strong>en</strong>ne differ<strong>en</strong>tiering vil være eksplicit g<strong>en</strong>nem specialet. Forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet og<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder er ess<strong>en</strong>tielle elem<strong>en</strong>ter i specialets forklaringsramme på særligt <strong>det</strong><br />
ideologiske niveau, og kapitlet søger derfor at udrede relation<strong>en</strong> mellem disse principper. Som <strong>det</strong><br />
fremgik <strong>af</strong> begrebs<strong>af</strong>klaring<strong>en</strong>, tager d<strong>en</strong> teoretiske tilgang til begreberne <strong>af</strong>sæt i de normative<br />
traditioner realisme og idealisme. I samspil med de konstitutionelle og regulative aspekter <strong>af</strong><br />
statssuverænitet danner d<strong>en</strong>ne teoretiske ramme grundlag for vores begrebsmæssige forståelse, og<br />
sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> også for analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> rationaler på <strong>det</strong> ideologiske niveau.<br />
Det efterfølg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit i kapitel 3 vil på lign<strong>en</strong>de vis redegøre for udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> doktrin<strong>en</strong> om<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder, herunder disses institutionalisering via FN-pagt<strong>en</strong>, international lov,<br />
konv<strong>en</strong>tioner, domsinstanser m.m. Det er h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> i d<strong>en</strong>ne forbindelse at <strong>af</strong>klare problematikkerne<br />
vedrør<strong>en</strong>de håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse rettigheder, set i forhold til statssuverænitet. Fokus i d<strong>en</strong>ne<br />
forbindelse vil særligt være problematikk<strong>en</strong> vedrør<strong>en</strong>de ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, og <strong>af</strong>snittet vil<br />
inddrage eksempler på d<strong>en</strong>ne type tvangsforanstaltning i 1990’erne. Det er h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> at diskutere<br />
præced<strong>en</strong>sskabelse i period<strong>en</strong>, set i forhold til fraværet <strong>af</strong> kons<strong>en</strong>sus om kriterier for<br />
interv<strong>en</strong>tionerne. I d<strong>en</strong>ne forbindelse vil rationaler på <strong>det</strong> realpolitiske niveau, forstået som<br />
interesser, være eksplicit.<br />
Efter redegørels<strong>en</strong> for forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder, vil <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit konc<strong>en</strong>trere sig om ICISS-rapport<strong>en</strong>. (International<br />
Commission on Interv<strong>en</strong>tion and State Sovereignty, 2001) I debatt<strong>en</strong> om forhol<strong>det</strong> mellem<br />
17
statssuverænitet og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, blev d<strong>en</strong>ne rapport udfærdiget pga.<br />
fraværet <strong>af</strong> standardiserede kriterier for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’.<br />
Med <strong>af</strong>sæt i rapport<strong>en</strong>s anbefalinger vil vi vurdere rapport<strong>en</strong>s betydning for international politik og<br />
sætte d<strong>en</strong>ne i forhold til period<strong>en</strong>s øvrige politiske udvikling. Sideløb<strong>en</strong>de med rapport<strong>en</strong> blev<br />
krig<strong>en</strong> mod terror indledt, og i forhold til 1990’ernes fokus på behovet for kriterier for ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’, skete der <strong>en</strong> form for politisk kursskifte. Afsnittet vil redegøre for d<strong>en</strong>ne udvikling<br />
og diskutere relation<strong>en</strong> til rationaler på begge niveauer i international politik. Kapitlet vil munde ud<br />
i <strong>en</strong> samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de diskussion <strong>af</strong> rationaler i d<strong>en</strong> politiske udvikling i 1990’erne, ICISS-<br />
rapport<strong>en</strong>s anbefalinger samt konsekv<strong>en</strong>serne <strong>af</strong> krig<strong>en</strong> mod terror set i forhold til konflikt<strong>en</strong><br />
mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne.<br />
Vi har b<strong>en</strong>yttet d<strong>en</strong>ne fremgangsmåde for at komme omkring de væs<strong>en</strong>tligste elem<strong>en</strong>ter i forhol<strong>det</strong><br />
mellem de to niveauer <strong>af</strong> rationaler i international politik. Det er h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> at lade konklusionerne<br />
fra <strong>af</strong>snittet være udgangspunkt for analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> hvilke rationaler, som ligger til grund for <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Kapitel 4 redegør for d<strong>en</strong> historiske ramme om konflikt<strong>en</strong> og g<strong>en</strong>nemgår de væs<strong>en</strong>tligste<br />
begiv<strong>en</strong>heder og udviklinger i <strong>Darfur</strong>. Formålet med kapitlet er at formidle overblik over<br />
konflikt<strong>en</strong>s dynamik, m<strong>en</strong> Sudans øvrige historie vil også blive inddraget. Derudover vil de<br />
forskellige parter i konflikt<strong>en</strong>, diverse våb<strong>en</strong>hviler og freds<strong>af</strong>taler blive trukket ind i kapitlet for at<br />
forklare konflikt<strong>en</strong>s udvikling og format frem til i dag. Kapitlet sigter ikke til at give <strong>en</strong> grundig<br />
indføring i Sudans historie, m<strong>en</strong> udvalgte faktorer og begiv<strong>en</strong>heder, der i samspil med specialets<br />
øvrige kapitler, bidrager til forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner og rationaler, vil<br />
blive belyst.<br />
I Kapitel 5 vil vi <strong>analyse</strong>re de rationaler der, på såvel <strong>det</strong> ideologiske som på <strong>det</strong> realpolitiske<br />
niveau, ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong>. Ved indledningsvis<br />
at klargøre hvornår og hvordan <strong>Darfur</strong> kom på <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> dagsord<strong>en</strong>, placeres<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>en</strong> bredere kontekst, som også giver indblik i de forskellige aktørers reaktioner.<br />
Herefter går vi over til <strong>en</strong> mere aktør-baseret <strong>analyse</strong>, hvor udvalgte reaktioner og begiv<strong>en</strong>heder, der<br />
hver især og på forskellig vis indikerer rationaler på forskellige niveauer, vil blive diskuteret.<br />
Kapitlet vil særligt fokusere på USA’s, AU’s og Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s årsager til ikke at føre <strong>en</strong><br />
18
skrappere politik overfor Sudan og til ikke at iværksætte <strong>en</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tion’. I d<strong>en</strong><br />
forbindelse id<strong>en</strong>tificeres tre årsager: Politisk prioritering <strong>af</strong> freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan,<br />
andre staters strategiske interesser i Sudan samt d<strong>en</strong> udbredte skepsis overfor ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’, der har k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet international politik, særligt efter at krig<strong>en</strong> i Irak blev indledt.<br />
Disse punkter vil være c<strong>en</strong>trale elem<strong>en</strong>ter i analys<strong>en</strong>.<br />
Endvidere vil Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s seks resolutioner om <strong>Darfur</strong> være med til at danne <strong>en</strong><br />
forklaringsramme ud fra hvilk<strong>en</strong>, medlemsstaters rationaler kan <strong>analyse</strong>res og diskuteres. De<br />
vedtagne resolutioner indikerer både tilstedeværels<strong>en</strong> <strong>af</strong> statsinteresser, herunder magtdisputser<br />
samt konflikt<strong>en</strong> mellem statssuverænitet og beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder.<br />
Ved at anlægge <strong>en</strong> aktør-baseret tilgang, fravælger vi samtidigt <strong>en</strong> kronologisk fremgangsmåde i<br />
analys<strong>en</strong>, om <strong>en</strong>d kapitlet indledes med de tidligste reaktioner fra <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund på<br />
konflikt<strong>en</strong>. I ste<strong>det</strong> vælger vi at fokusere på <strong>en</strong> række nedslagspunkter hvorved kapitlet inddeles i<br />
temaer og aktører, der tilsamm<strong>en</strong> danner basis for vurdering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> dialektiske forhold mellem de<br />
rationaler, som ligger til grund for forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> handlemåde.<br />
Kapitel 6 er specialets konklusion. Her vil c<strong>en</strong>trale pointer blive samm<strong>en</strong>fattet og<br />
problemformulering<strong>en</strong> besvaret.<br />
KILDEKRITIK OG GENNEMGANG AF ANVENDT EMPIRI<br />
<strong>Konflikt<strong>en</strong></strong>s aktuelle karakter har i visse tilfælde vanskeliggjort arbej<strong>det</strong>, om <strong>en</strong>d aktualitet<strong>en</strong><br />
samtidigt har været <strong>en</strong> del <strong>af</strong> specialets drivkr<strong>af</strong>t. For at skabe overblik over konflikt<strong>en</strong>, har <strong>det</strong><br />
været nødv<strong>en</strong>digt at anv<strong>en</strong>de <strong>en</strong> bred empiriramme samm<strong>en</strong>sat <strong>af</strong> flere typer kilder. Vi gør i<br />
specialet brug <strong>af</strong> <strong>en</strong> kvalitativ metode hvilket har fordret <strong>en</strong> fortolkningsmæssig tilgang og <strong>en</strong><br />
kritisk stillingtag<strong>en</strong> til de <strong>en</strong>kelte dele <strong>af</strong> empiri<strong>en</strong>. Vi har været meget opmærksomme på, hvordan<br />
og hvilke kilder der kan samm<strong>en</strong>sættes, og været forsigtige med konkludere ud fra <strong>en</strong>keltstå<strong>en</strong>de<br />
kilder. Fordi kildernes grad <strong>af</strong> pålidelighed og status varierer, bliver de anv<strong>en</strong>dt meget forskelligt i<br />
specialet. Således b<strong>en</strong>yttes nogle kilder som primærkilder, m<strong>en</strong>s andre har fungeret som<br />
sekundærkilder og underbygg<strong>en</strong>de dokum<strong>en</strong>tation. Visse typer <strong>af</strong> kilder har vi <strong>en</strong>dvidere brugt, pga.<br />
deres repræs<strong>en</strong>tative værdi, forstået på d<strong>en</strong> måde at de indikerer <strong>en</strong> bestemt aktørs dagsord<strong>en</strong> eller<br />
politiske placering i <strong>en</strong> bestemt situation. Nogle <strong>af</strong> de anv<strong>en</strong>dte kilder fremhæver interne forhold,<br />
19
som fx Sudans olie, freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan og <strong>det</strong> faktum at Sudan er blevet én <strong>af</strong><br />
USA’s allierede i krig<strong>en</strong> mod terror, som forklaring på <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> handl<strong>en</strong>. Andre<br />
kilder understreger de eksterne forhold, som mangl<strong>en</strong>de vilje og/eller kapacitet i FN og <strong>det</strong> øvrige<br />
<strong>internationale</strong> samfund til at iværksætte <strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ i <strong>Darfur</strong>. Ved at gøre brug <strong>af</strong><br />
kilder, der hver for sig argum<strong>en</strong>terer for interne og eksterne forhold, kan vi i analys<strong>en</strong> nemmere<br />
id<strong>en</strong>tificere varier<strong>en</strong>de rationaler hvad angår <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner.<br />
Kildematerialet kan overordnet set opdeles i fire klynger: Forhåndsbearbej<strong>det</strong> empiri i form <strong>af</strong><br />
bøger og artikler, rapporter, primærkilder fra Internettet og interview. I <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de vil vi<br />
g<strong>en</strong>nemgå de fire klynger <strong>af</strong> empiri med h<strong>en</strong>blik på at diskutere og problematisere deres<br />
pålidelighed og værdi som <strong>analyse</strong>grundlag.<br />
BØGER OG VIDENSKABELIGE ARTIKLER/FORHÅNDSBEARBEJDET EMPIRI<br />
En stor del <strong>af</strong> vores empiriske grundlag er bøger og vid<strong>en</strong>skabelige tidsskrifter. I <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de<br />
g<strong>en</strong>nemgås kort d<strong>en</strong> vigtigste litteratur for hvert <strong>af</strong> specialets <strong>af</strong>snit. Det skal understreges, at <strong>det</strong><br />
ikke er h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> med nærvær<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit at g<strong>en</strong>nemgå samtlige, anv<strong>en</strong>dte bøger og artikler m<strong>en</strong><br />
snarere at præs<strong>en</strong>tere dem, som har skabt fundam<strong>en</strong>tet for de respektive <strong>af</strong>snit.<br />
I kapitel 3 gør vi som tidligere nævnt brug <strong>af</strong> George Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>s teori om regulative og<br />
konstitutionelle aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet. I artikl<strong>en</strong> “Sovereignty: Change and Continuity in a<br />
Fundam<strong>en</strong>tal Institution” præs<strong>en</strong>terer han et velegnet redskab til id<strong>en</strong>tifikation <strong>af</strong> udviklinger ind<strong>en</strong><br />
for statssuverænitet.<br />
I <strong>af</strong>snittet om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ har vi særligt gjort brug <strong>af</strong> “Humanitarian interv<strong>en</strong>tion<br />
and International Relations” redigeret <strong>af</strong> J<strong>en</strong>nifer M. Welsh. Bog<strong>en</strong> består <strong>af</strong> bidrag fra <strong>en</strong> række<br />
forskere på områ<strong>det</strong>, som med inddragelse <strong>af</strong> eksempler fra bl.a. Somalia, Rwanda, Balkan,<br />
Østtimor og Afghanistan teoretiserer og bidrager til debatt<strong>en</strong> om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’.<br />
Bog<strong>en</strong>, der har dannet baggrund for vores forståelse <strong>af</strong> udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> og problemerne forbun<strong>det</strong><br />
med ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, anv<strong>en</strong>des som sekundærlitteratur i specialet.<br />
“The UN Security Council <strong>–</strong> From the Cold War to the 21 st C<strong>en</strong>tury” redigeret <strong>af</strong> David M. Malone<br />
giver <strong>en</strong> grundig indføring i FN’s Sikkerhedsråds styrker og svagheder. Bog<strong>en</strong>s mere <strong>en</strong>d 40<br />
bidragydere, mange <strong>af</strong> dem eksperter på FN, giver hver deres bud på Rå<strong>det</strong>s beslutningspolitik og<br />
20
ess<strong>en</strong>tielle ændringer sket sid<strong>en</strong> d<strong>en</strong> kolde krig. Artiklerne i bog<strong>en</strong> er sorteret i temaer, m<strong>en</strong> er alle<br />
c<strong>en</strong>treret om udvikling <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>.<br />
Til kapitlet om Sudan og <strong>Darfur</strong>s historie har vi, i samspil med andre kilder, gjort brug <strong>af</strong> Gérard<br />
Pruniers bog “<strong>Darfur</strong> <strong>–</strong> The Ambiguous G<strong>en</strong>ocide” fra 2005. Bog<strong>en</strong> giver <strong>en</strong> grundig indføring i<br />
<strong>Darfur</strong>s historie og er pga. d<strong>en</strong>s aktualitet én <strong>af</strong> de få bøger, der sætter <strong>Darfur</strong> og Sudans historie i<br />
relation til konflikt<strong>en</strong> i dag. I bog<strong>en</strong> forsøger Prunier at give <strong>en</strong> forklaring på hvad der ligger til<br />
grund for konflikt<strong>en</strong>, hvordan d<strong>en</strong> startede og hvilk<strong>en</strong> betydning d<strong>en</strong> vil have for Sudan i fremtid<strong>en</strong>.<br />
I samme kapitel har Douglas Johnsons “The Root Causes of Sudan’s Civil Wars” fra 2004 været<br />
anv<strong>en</strong>dt. Johnson er <strong>en</strong> anerk<strong>en</strong>dt sudanforsker og giver i bog<strong>en</strong> indsigt i Sudans mange<br />
borgerkrige, før, under og efter kolonitid<strong>en</strong>.<br />
Grun<strong>det</strong> konflikt<strong>en</strong>s aktualitet har mængd<strong>en</strong> <strong>af</strong> anv<strong>en</strong>delige bøger om konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> været<br />
begrænset, og vi har derfor gjort brug <strong>af</strong> <strong>en</strong> række nyere vid<strong>en</strong>skabelige artikler om emnet. Vi har<br />
anv<strong>en</strong>dt artikler fra <strong>en</strong> række vid<strong>en</strong>skabelige tidsskrifter med <strong>af</strong>sæt i forskellige fagområder,<br />
herunder bl.a. fra: “International Affairs”, “Security Dialogue”, “Journal of Peace Research” og<br />
“Global Governance”.<br />
Både Hugo Slims artikel “Dithering Over <strong>Darfur</strong>? A Preliminary Review of the International<br />
Responses” (2004) og Williams & Bellamys “The Responsibility to Protect and the Crisis in<br />
<strong>Darfur</strong>” (2005), har været med til at skabe d<strong>en</strong> ramme, ind<strong>en</strong>for hvilk<strong>en</strong> analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> rationalerne har<br />
taget form. Slim diskuterer <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> og stiller i sin<br />
artikel spørgsmålstegn ved, om der er tale om b<strong>en</strong>ægtelse <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>s faktiske samm<strong>en</strong>hæng eller<br />
om der er tale om et beslutsomt handl<strong>en</strong>de internationalt samfund. Williams & Bellamy beskæftiger<br />
sig særligt med fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion og med årsagsforklaringer i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, i<br />
hvilk<strong>en</strong> forbindelse de berører både interne og eksterne faktorer, der ligger til grund for måd<strong>en</strong> <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund har reageret på i forhold til <strong>Darfur</strong>.<br />
Samantha Power giver i sin artikel, “Dying in <strong>Darfur</strong>: Can Ethnic Cleansing in Sudan be Stopped?”,<br />
et indblik i konflikt<strong>en</strong>s bagvedligg<strong>en</strong>de årsager. Via interview med embedsmænd i Sudan, militære<br />
21
ledere, politikere og civile i <strong>Darfur</strong> præs<strong>en</strong>terer hun et bud på USA’s rolle i konflikt<strong>en</strong> og forklaring<br />
på <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i Sudan.<br />
De nævnte artikler b<strong>en</strong>yttes al<strong>en</strong>e som sekundærlitteratur.<br />
Bøgerne og artiklerne danner ramme for forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> nogle <strong>af</strong> de forskellige aspekter <strong>af</strong> specialets<br />
problemfelt. Til at <strong>analyse</strong>re, fortolke samt drage konklusioner i specialet indgår bøger og artikler i<br />
samspil med andre kilder, herunder med primærkilder. D<strong>en</strong> sekundære litteratur indgår således som<br />
<strong>en</strong> del <strong>af</strong> grundlaget for vores egne konklusioner.<br />
RAPPORTER<br />
I specialet anv<strong>en</strong>der vi <strong>en</strong> række rapporter, som for overskuelighed<strong>en</strong>s skyld er inddelt i tre<br />
kategorier: Akademiske rapporter, FN-rapporter og NGO-rapporter.<br />
I lighed med d<strong>en</strong> anv<strong>en</strong>dte faglitteratur anv<strong>en</strong>des rapporterne til bl.a. at sætte d<strong>en</strong> anv<strong>en</strong>dte primær-<br />
og sekundærlitteratur i perspektiv og inddrager herved <strong>en</strong>dnu et niveau <strong>af</strong> empiri i specialets<br />
forklaringsramme.<br />
AKADEMISKE RAPPORTER<br />
Under d<strong>en</strong>ne kategori gør vi i specialet særligt brug <strong>af</strong> fire rapporter. Først og fremmest har vi<br />
anv<strong>en</strong>dt DUPI’s (Dansk Ud<strong>en</strong>rigspolitisk Institut) rapport “Humanitær interv<strong>en</strong>tion. Retlige og<br />
politiske aspekter” Rapport<strong>en</strong> blev i 1999 skrevet på foranledning <strong>af</strong> d<strong>en</strong> davær<strong>en</strong>de regering og<br />
fokuserede på staters retslige og politiske muligheder for at iværksætte ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’.<br />
I 2005 udgav <strong>DIIS</strong> (Dansk Institut for Internationale Studier) <strong>en</strong> opfølg<strong>en</strong>de rapport “Nye trusler og<br />
militær magtanv<strong>en</strong>delse”, som behandler de retslige og politiske dilemmaer <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund har stået overfor sid<strong>en</strong> 11. september 2001. Rapporterne har især været anv<strong>en</strong>dt i<br />
specialets første del og er i lighed med d<strong>en</strong> allerede nævnte faglitteratur på områ<strong>det</strong>, indgået i<br />
grundlaget for <strong>af</strong>snittet om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. Disse to rapporter har samm<strong>en</strong> med and<strong>en</strong><br />
nævnt empiri skabt overblik over ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, samt over niveauer <strong>af</strong> rationaler i<br />
international politik fra <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> kolde krig og frem til i dag.<br />
ICISS-rapport<strong>en</strong>, der blev udarbej<strong>det</strong> på foranledning <strong>af</strong> d<strong>en</strong> canadiske regering i 2001 efter<br />
opfordring fra FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær Kofi Annan, har to funktioner i specialet. For <strong>det</strong> første indgår<br />
d<strong>en</strong> som <strong>en</strong> del <strong>af</strong> kapitel 3, fordi d<strong>en</strong> var et elem<strong>en</strong>t i debatt<strong>en</strong> om statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om<br />
22
eskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder, og repræs<strong>en</strong>terer <strong>en</strong> bestemt retning i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng. På<br />
d<strong>en</strong> måde forholder vi os analytisk til d<strong>en</strong>s indhold og konsekv<strong>en</strong>ser. Rapport<strong>en</strong>s formål var at give<br />
bud på hvorledes <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund kan imødekomme sit ansvar om at beskytte civile i<br />
tilfælde <strong>af</strong> grove m<strong>en</strong>neskerettighedsovertrædelser. ICISS-kommission<strong>en</strong> var <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig instans,<br />
m<strong>en</strong> blev etableret med d<strong>en</strong> h<strong>en</strong>sigt at støtte FN som organisation. Rapport<strong>en</strong> kan derfor ikke siges<br />
at være <strong>en</strong> værdineutral kilde, m<strong>en</strong> er netop i kr<strong>af</strong>t <strong>af</strong> sine klare holdninger brugbar i d<strong>en</strong>ne<br />
samm<strong>en</strong>hæng.<br />
For <strong>det</strong> an<strong>det</strong> har rapport<strong>en</strong> været <strong>en</strong> vigtig kilde til vid<strong>en</strong> om emnet. ICISS-tillægsrapport<strong>en</strong><br />
indeholder <strong>en</strong> bibliogr<strong>af</strong>i med over 2000 titler om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. D<strong>en</strong>ne tilvejebringer<br />
et bredt udsnit <strong>af</strong> bøger, artikler og hjemmesider, der repræs<strong>en</strong>terer forskellige forskertraditioner fra<br />
hele verd<strong>en</strong>. Bibliogr<strong>af</strong>i<strong>en</strong> har derfor været et brugbart redskab i litteratursøgningsprocess<strong>en</strong>.<br />
Endelig skal nævnes d<strong>en</strong> <strong>en</strong>gelske “<strong>Darfur</strong>, Sudan: The Responsibility to Protect” fra 2005.<br />
Rapport<strong>en</strong> er bestilt <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>en</strong>gelske Underhus (House of Commons, International Developm<strong>en</strong>t<br />
Committee) med h<strong>en</strong>blik på at undersøge effekt<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> respons på<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Rapport<strong>en</strong> kommer rundt om <strong>en</strong> række aktører, herunder AU, FN og England<br />
og inddrager i deres diskussioner både interne og eksterne forhold. Rapport<strong>en</strong>s konklusioner er<br />
draget på baggrund <strong>af</strong> møder og input fra NGO’er, m<strong>en</strong>neskerettighedsgrupper, FN-organer,<br />
forud<strong>en</strong> feltarbejde i Sudan.<br />
Vi er opmærksomme på, at alle fire rapporter blev udarbej<strong>det</strong> på anmodning <strong>af</strong> regering<strong>en</strong> i d<strong>en</strong><br />
pågæld<strong>en</strong>de stat, og at rapporterne således ikke er politisk neutrale m<strong>en</strong> udarbej<strong>det</strong> til et bestemt<br />
formål og i <strong>en</strong> bestemt samm<strong>en</strong>hæng. D<strong>en</strong>ne kil<strong>det</strong>ype anv<strong>en</strong>der vi derfor ikke som primærkilder,<br />
m<strong>en</strong> som underbygg<strong>en</strong>de dokum<strong>en</strong>tation, eller pga. disses repræs<strong>en</strong>tative værdi som ekspon<strong>en</strong>t for<br />
d<strong>en</strong> pågæld<strong>en</strong>de aktørs rationaler.<br />
FN-RAPPORTER<br />
Vedrør<strong>en</strong>de FN-rapporter, gør vi i specialet brug <strong>af</strong> to typer: Rapporter omhandl<strong>en</strong>de FN som<br />
institution og organisation<strong>en</strong>s fremtidige rolle på d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> sc<strong>en</strong>e samt rapporter om<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Under førstnævnte kategori hører tre forskellige rapporter: “We the Peoples. The role of the United<br />
Nations in the 21 st C<strong>en</strong>tury”, “A More Secure World: Our Shared Responsibility, Report of the Sec-<br />
23
etary-G<strong>en</strong>eral’s High-level Panel on Threats, Chall<strong>en</strong>ges and Change” samt “In Larger Freedom:<br />
Towards Developm<strong>en</strong>t, Security and Human Rights for All”.<br />
Rapport<strong>en</strong>, “We the Peoples. The role of the United Nations in the 21 st C<strong>en</strong>tury” fra 2000 blev<br />
udarbej<strong>det</strong> i anledning<strong>en</strong> <strong>af</strong> årtusindeskiftet som <strong>en</strong> refleksion over FN’s stilling i international<br />
politik. Rapport<strong>en</strong> indeholder <strong>en</strong> række forslag til fornyelse <strong>af</strong> organisation<strong>en</strong>. Fokus for d<strong>en</strong> and<strong>en</strong><br />
rapport “A More Secure World” fra år 2004 fokuserer på samarbejde mellem stater for bedre at<br />
kunne imødegå trusler, som verd<strong>en</strong> kan stå overfor efter 11. september 2001. Rapport<strong>en</strong> er<br />
udarbej<strong>det</strong> <strong>af</strong> g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong>s High-level Panel on Threats, Chall<strong>en</strong>ges and Change og bliver i<br />
specialet kaldt Højniveaupanelsrapport<strong>en</strong>. D<strong>en</strong> tredje rapport, “In Larger Freedom” er tænkt som et<br />
oplæg til FN-topmø<strong>det</strong> i september 2005, hvor verd<strong>en</strong>s politiske ledere samledes for at diskutere<br />
FN’s ‘Mill<strong>en</strong>ium Developm<strong>en</strong>t Goals’. 19 Rapport<strong>en</strong> fokuserede på fire områder, der skulle<br />
diskuteres ved topmø<strong>det</strong>, for at imødegå verd<strong>en</strong>s problemer. Ud over FN-reformer, herunder<br />
samm<strong>en</strong>sætning<strong>en</strong> <strong>af</strong> et nyt Sikkerhedsråd, anbefalede g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong> at fred, sikkerhed,<br />
udvikling og m<strong>en</strong>neskerettigheder blev diskuteret. Formålet med rapport<strong>en</strong> var <strong>en</strong>dvidere at fremme<br />
implem<strong>en</strong>tering<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘responsibility to protect’ terminologi<strong>en</strong> i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund.<br />
Alle tre rapporter blev skrevet <strong>af</strong> og/eller bestilt <strong>af</strong> FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær og har <strong>en</strong> klar dagsord<strong>en</strong>.<br />
Af samme årsag anv<strong>en</strong>der vi ikke rapporterne som objektive kilder, m<strong>en</strong> de fungerer i specialet som<br />
ekspon<strong>en</strong>ter for <strong>en</strong> retning ind<strong>en</strong> for international politik, der er med til at understrege nærværet <strong>af</strong><br />
forskellige niveauer <strong>af</strong> handlerationaler i international politik.<br />
D<strong>en</strong> and<strong>en</strong> type rapport vi gør brug <strong>af</strong> i specialet, er situationsrapporter om <strong>Darfur</strong>. Her har vi<br />
særligt anv<strong>en</strong>dt “Report of the International Commission of Inquiry on <strong>Darfur</strong> to the United Nations<br />
Secretary-G<strong>en</strong>eral” fra år 2005. Rapport<strong>en</strong> blev, med h<strong>en</strong>blik på at <strong>af</strong>dække og kategorisere<br />
hændelserne i <strong>Darfur</strong>, udarbej<strong>det</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig undersøgelseskommission på foranledning <strong>af</strong><br />
FN’s Sikkerhedsråd. Rapport<strong>en</strong>s fokuserer således først og fremmest på hændelser i <strong>Darfur</strong> og<br />
derefter på, hvordan de ansvarlige kan blive stillet til regnskab for deres gerninger. Herved er de<br />
interne forhold i <strong>Darfur</strong> i c<strong>en</strong>trum for rapport<strong>en</strong>s konklusioner og <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong><br />
handlerationaler tages ikke i betragtning, da <strong>det</strong> ligger ud<strong>en</strong> for rapport<strong>en</strong>s ramme.<br />
19 FN’s ‘Mill<strong>en</strong>ium Developm<strong>en</strong>t Goals’ er <strong>en</strong> række konkrete tidsbestemte mål, der er vedtaget med <strong>det</strong> formål at<br />
bekæmpe bl.a. fattigdom, sult, sygdomme, analfabetisme og diskrimination <strong>af</strong> kvinder. Mål<strong>en</strong>e blev vedtaget på FN’s<br />
mill<strong>en</strong>nium topmøde i september 2000 <strong>af</strong> verd<strong>en</strong>s statsledere og regeringschefer.<br />
24
Rapport<strong>en</strong>s konklusioner er draget på baggrund <strong>af</strong> et bredt empirisk grundlag og har i samspil med<br />
andre kilder fungeret som <strong>en</strong> del <strong>af</strong> grundlaget for specialets historiske <strong>af</strong>snit.<br />
NGO-RAPPORTER<br />
Mange NGO’er og m<strong>en</strong>neskerettighedsorganisationer arbejder i <strong>Darfur</strong> og Sudan. På baggrund <strong>af</strong><br />
definerede kriterier har vi udvalgt <strong>en</strong> række NGO’er hvis rapporter vi b<strong>en</strong>ytter os <strong>af</strong>. Grundlaget for<br />
d<strong>en</strong>ne udvælgelse har bl.a. været organisationernes tilstedeværelse i region<strong>en</strong> og mængd<strong>en</strong><br />
analytiske rapporter.<br />
NGO’er og m<strong>en</strong>neskerettighedsorganisationer er u<strong>af</strong>hængige organisationer med klare holdninger<br />
og dagsord<strong>en</strong>er ind<strong>en</strong>for deres respektive arbejdsområde. Oftest er de <strong>af</strong>hængige <strong>af</strong> midler fra<br />
regeringer og private donationer og har derved et behov for at påvise nødv<strong>en</strong>dighed<strong>en</strong> <strong>af</strong> deres<br />
arbejde og tilstedeværelse i et giv<strong>en</strong>t land. Der er indbyrdes konkurr<strong>en</strong>ce blandt NGO’erne om<br />
synlighed og adgang til d<strong>en</strong> begrænsede mængde donationsmidler og de er typisk hverk<strong>en</strong> objektive<br />
eller neutrale. I specialet har vi været opmærksomme på d<strong>en</strong> repræs<strong>en</strong>tative værdi <strong>af</strong> både NGO-<br />
rapporter og udsagn. Typisk er de blandt de første fra <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, som er til stede i<br />
<strong>en</strong> konfliktsituation, og de spiller derfor <strong>en</strong> c<strong>en</strong>tral rolle i formidling<strong>en</strong> til d<strong>en</strong> øvrige verd<strong>en</strong>. Vi er<br />
opmærksomme på forskell<strong>en</strong> mellem d<strong>en</strong> måde NGO’erne arbejder og formidler vid<strong>en</strong> på, i forhold<br />
til vid<strong>en</strong>skabelige artikler og bøger. Ved at inddrage materiale fra de forskellige repræs<strong>en</strong>tative<br />
grupper opnår vi i specialet <strong>en</strong> forståelse <strong>af</strong> både interne og eksterne aspekter ved konflikt<strong>en</strong>. NGO-<br />
rapporterne anv<strong>en</strong>des særskilt til at skabe overblik over <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på et<br />
tidligt stadie i konflikt<strong>en</strong>.<br />
De mest anv<strong>en</strong>dte NGO’i specialet er:<br />
International Crisis Group (ICG), <strong>en</strong> international tænketank og <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig non-profit<br />
organisation, der via feltbaseret arbejde søger at <strong>analyse</strong>re grundlaget for konflikter rundt om i<br />
verd<strong>en</strong>. ICG producerer regelmæssigt analytiske rapporter om konfliktområder, indehold<strong>en</strong>de<br />
praktiske anbefalinger til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund og konflikt<strong>en</strong>s parter. Rapporterne skaber et<br />
godt overblik over konflikterne, ofte med h<strong>en</strong>visninger til litteratur, Tv-uds<strong>en</strong>delser, resolutioner og<br />
udtalelser fra c<strong>en</strong>trale figurer.<br />
25
De anv<strong>en</strong>dte rapporter er bl.a: “Unifying <strong>Darfur</strong>’s Rebels: A Prerequisite for Peace”, “<strong>Darfur</strong>: The<br />
Failure to Protect”, begge fra 2005, samt “<strong>Darfur</strong> Deadline: A new International Action Plan” og<br />
“<strong>Darfur</strong> Rising: Sudan’s new Crisis” fra 2004. (www.icg.org)<br />
Amnesty International er <strong>en</strong> verd<strong>en</strong>somspænd<strong>en</strong>de organisation, som arbejder for at fremme<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne overalt i verd<strong>en</strong>. Ligesom ICG er Amnesty International <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig<br />
organisation, der arbejder i verd<strong>en</strong>s kriseområder. Amnesty International har udgivet <strong>en</strong> række<br />
rapporter, pressemeddelelser og dokum<strong>en</strong>ter om konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, der har været til gavn for<br />
opgav<strong>en</strong>. Her skal nævnes: “Urg<strong>en</strong>t Call for Commission of Inquiry in <strong>Darfur</strong> as Situation Deterio-<br />
rates” og “Crisis in <strong>Darfur</strong>: Urg<strong>en</strong>t Need for International Commission of Inquiry and Monitoring”<br />
fra 2003. (www.amnesty.org)<br />
Human Rights Watch (HRW) beskæftiger sig, ligesom de to ov<strong>en</strong>nævnte NGO’er, med<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedsovertrædelser i hele verd<strong>en</strong>. Organisation<strong>en</strong> skriver kritiske rapporter om emner,<br />
der ligger ind<strong>en</strong> for deres område, i håb om at presse regeringer til at ændre politik. Hovedområder<br />
påtalt i deres rapporter inkluderer bl.a. tortur, brug<strong>en</strong> <strong>af</strong> børnesoldater, regeringskorruption og<br />
overtrædelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne og G<strong>en</strong>evekonv<strong>en</strong>tionerne. I specialet gør vi bl.a brug <strong>af</strong><br />
“War in Iraq: Not a Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion” fra 2004 og deres årsrapport fra 2005.<br />
(www.hrw.org)<br />
EMPIRISK MATERIALE FRA INTERNETTET<br />
I specialet anv<strong>en</strong>des empiri fra Internettet i <strong>det</strong> omfang materialet er <strong>af</strong> pålidelig karakter. Vi har<br />
været opmærksomme på, at nettet er et uc<strong>en</strong>sureret forum, hvor alle kan publicere materiale og give<br />
udtryk for holdninger. Derfor har vi begrænset brug<strong>en</strong> til officielle hjemmesider, hvis troværdighed<br />
næppe kan anfægtes.<br />
DE FORENEDE NATIONER (FN)<br />
(WWW.UN.ORG)<br />
Via FN’s “Dokum<strong>en</strong>tation C<strong>en</strong>tre” er der adgang til resolutioner vedtaget <strong>af</strong> FN’s Sikkerhedsråd og<br />
g<strong>en</strong>eralforsamling. På d<strong>en</strong>ne hjemmeside har vi kunnet læse <strong>det</strong>aljerede mødereferater og<br />
diskussioner vedrør<strong>en</strong>de vedtagne resolutioner. (http://www.un.org/docum<strong>en</strong>ts/)<br />
26
I kapitel 3 i <strong>af</strong>snittet om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ op ig<strong>en</strong>nem 1990’erne, b<strong>en</strong>yttes FN<br />
resolutioner fra d<strong>en</strong>ne hjemmeside. Disse primærkilder <strong>af</strong>spejler hvad der konstituerede<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i period<strong>en</strong>. Endvidere har vi i vores <strong>analyse</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
<strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> anv<strong>en</strong>dt resolutioner som <strong>analyse</strong>grundlag, og kan med<br />
<strong>af</strong>sæt i disse drage konklusioner, der inddrager både interne og eksterne forhold.<br />
FN’s nyhedsside opdaterer desud<strong>en</strong> løb<strong>en</strong>de situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> og Sudan og formidler et<br />
kronologisk overblik over forskellige FN organer og g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong>s reaktioner på konflikt<strong>en</strong>.<br />
(http://www.un.org/apps/news/infocusRel.asp?infocusID=88&Body=Sudan&Body1=)<br />
USA’S UDENRIGSPOLITISKE HJEMMESIDE (US DEPARTMENT OF STATE)<br />
(WWW.STATE.GOV)<br />
Vi har b<strong>en</strong>yttet hjemmesid<strong>en</strong> til at skabe overblik over USA’s officielle Sudan- og <strong>Darfur</strong>politik.<br />
Her har vi h<strong>af</strong>t adgang til udtalelser, som har været ess<strong>en</strong>tielle for vores <strong>analyse</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> amerikanske<br />
regering<strong>en</strong>s reaktioner på konflikt<strong>en</strong>. Også via <strong>det</strong> Hvide Hus’ hjemmeside (www.whitehouse.gov)<br />
har vi fået indsigt i regering<strong>en</strong>s førte politik. Her har <strong>det</strong> været muligt at læse taler <strong>af</strong> præsid<strong>en</strong>t<br />
George W. Bush om fx USA’s holdning til krig<strong>en</strong> mod terror, eller fredsforhandlinger i Sudan.<br />
Herved har vi h<strong>af</strong>t adgang til <strong>en</strong> vigtig kilde, der har givet os <strong>en</strong> indikation på USA’s rationaler i<br />
forhold til deres førte ud<strong>en</strong>rigspolitik. Det er <strong>en</strong>dvidere d<strong>en</strong>ne hjemmeside, som har givet adgang til<br />
USA’s nye sikkerhedsstrategi, formuleret efter 11. september 2001.<br />
DEN AFRIKANSKE UNION (AU)<br />
(WWW.AFRICAN-UNION.ORG)<br />
AU’s officielle hjemmeside bidrager med overblik over AU som organisation, deres rolle og<br />
<strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i konflikt<strong>en</strong>, samt regionalt g<strong>en</strong>nemførte freds<strong>af</strong>taler og våb<strong>en</strong>hviler. På hjemmesid<strong>en</strong><br />
er <strong>det</strong> muligt at finde underskrevne <strong>af</strong>taler indgået <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>s parter.<br />
Langt størstedel<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> anv<strong>en</strong>dte materiale fra disse officielle hjemmesider er primærlitteratur, da<br />
<strong>det</strong> har fungeret som objekter for analys<strong>en</strong>.<br />
Udover at gøre brug <strong>af</strong> de officielle hjemmesider har vi, som et middel til at bibeholde overblik over<br />
konflikt<strong>en</strong>s udvikling, også tilmeldt os nyhedssider, der løb<strong>en</strong>de opdaterer forløbet <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>. I<br />
d<strong>en</strong>ne kategori er <strong>det</strong> værd at nævne: “Save <strong>Darfur</strong> Coalition”, <strong>en</strong> samm<strong>en</strong>slutning <strong>af</strong> mere <strong>en</strong>d 100<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedsorganisationer, hvis formål er at skabe opmærksomhed på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. I<br />
27
deres nyhedsbreve formidler de d<strong>en</strong> nyeste udvikling i konflikt<strong>en</strong> og samler de s<strong>en</strong>este reaktioner<br />
fra diverse aktører, nationale som <strong>internationale</strong>. (www.savedarfur.org)<br />
Dernæst har vi ori<strong>en</strong>teret os via hjemmesid<strong>en</strong> fra “United States Holocaust Memorial Museum’s<br />
Committee of Consci<strong>en</strong>ce”, der overvåger udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>, og har uds<strong>en</strong>dt <strong>en</strong><br />
folkedrabsadvarsel for <strong>Darfur</strong>. (http://www.ushmm.org/consci<strong>en</strong>ce/)<br />
Derudover uds<strong>en</strong>der ICG, Human Rights Watch samt Amnesty International ug<strong>en</strong>tlige<br />
opdateringer, som vi har ori<strong>en</strong>teret os i forhold til.<br />
En and<strong>en</strong> kilde til information har været “SudanReeves”, <strong>en</strong> hjemmeside hvor der ca. ug<strong>en</strong>tligt<br />
off<strong>en</strong>tliggøres <strong>en</strong> kort og kritisk <strong>analyse</strong> <strong>af</strong> forrige uges hændelser i Sudan. Hjemmesid<strong>en</strong> opdateres<br />
<strong>af</strong> professor Eric Reeves fra Smiths College i Northhampton, Massachusetts, som de sidste seks år<br />
har arbej<strong>det</strong> fuldtids som sudanforsker og analytiker. De ug<strong>en</strong>tlige briefinger indeholder c<strong>en</strong>trale<br />
informationer, og med hjemmesid<strong>en</strong>s kronologiske opbygning er informationerne overskuelige og<br />
let tilgængelige. (www.sudanreeves.org)<br />
De informationer, som nyhedssiderne giver adgang til, kan ikke i samme grad som de officielle<br />
hjemmesider siges at være transpar<strong>en</strong>te. I og med at de er uds<strong>en</strong>dt <strong>af</strong> NGO’er, er de i lighed med<br />
NGO-rapporterne ekspon<strong>en</strong>ter for disses dagsord<strong>en</strong>er og præfer<strong>en</strong>cer. Disse kilder er derfor også<br />
anv<strong>en</strong>dt som sekundærkilder, primært til at skabe et overblik over konflikt<strong>en</strong>s s<strong>en</strong>este begiv<strong>en</strong>heder<br />
og udviklinger.<br />
Hvad angår de faktuelle k<strong>en</strong>dsgerninger som oversigt over donerede midler i form <strong>af</strong> p<strong>en</strong>ge og<br />
nødhjælp har vi b<strong>en</strong>yttet: “Office of the UN Resid<strong>en</strong>t and Humanitarian Co-ordinator for the<br />
Sudan”. For at danne overblik over antal ofre for konflikt<strong>en</strong>, flygtninge og internt fordrevne har vi<br />
andv<strong>en</strong>dt Eric Reeves “<strong>Darfur</strong> Mortality Update”. Reeves baserer sine oplysninger på informationer<br />
h<strong>en</strong>tet fra bl.a. FN og WHO. (http://www.sudanreeves.org/index.php?name=News&file=article&sid=67)<br />
INTERVIEW<br />
En række kvalitative interview er foretaget som <strong>en</strong> del <strong>af</strong> specialet selvstændigt indsamlede empiri.<br />
Disse interview har været halvstrukturerede <strong>af</strong> karakter, hvilket vil sige, at vi arbejdede ud fra<br />
interviewguides, der gav plads til <strong>en</strong> vis grad <strong>af</strong> spontanitet. 20 Forud for interviewet var defineret <strong>en</strong><br />
række emner, som skulle berøres, m<strong>en</strong> tilgang<strong>en</strong> til emnerne varierede og blev tilpasset d<strong>en</strong> <strong>en</strong>kelte<br />
20 Kvale (2003), s. 133-134.<br />
28
interviewperson. Med de halvstrukturede interview er <strong>det</strong> muligt at stille uddyb<strong>en</strong>de eller nye<br />
spørgsmål, hvis interviewperson<strong>en</strong> fremligger nye vinkler eller tilføjer andre aspekter med relevans<br />
for specialets problemfelt. Herved er der mulighed for, at interviewperson<strong>en</strong> kan øve indflydelse og<br />
belyse sider <strong>af</strong> problemfeltet, som ikke på forhånd er indtænkt i interviewet.<br />
D<strong>en</strong>ne del <strong>af</strong> empiri<strong>en</strong> har vi valgt at karakterisere som kvalitative forskningsinterview hvilket vil<br />
sige, at interviewpersoner har talt om specialets problemfelt ud fra deres respektive<br />
forskningsområde, som <strong>af</strong> Steinar Kvale karakteriseres som deres ‘livsverd<strong>en</strong>’. 21<br />
Interviewpersonerne er udvalgt på baggrund <strong>af</strong> deres fagområder og ekspertise om emnet og de har,<br />
via d<strong>en</strong>ne ekspertise bidraget til forskellige aspekter <strong>af</strong> specialet. Samtlige interviewpersoner har i<br />
kr<strong>af</strong>t <strong>af</strong> deres position, h<strong>af</strong>t subjektive dagsord<strong>en</strong>er og markante holdninger til specialets<br />
problemfelt. Da specialet ikke drager konklusioner fremlagt udelukk<strong>en</strong>de på baggrund <strong>af</strong> udsagn fra<br />
interviewpersonerne, m<strong>en</strong> bruger udtalelserne som underbygg<strong>en</strong>de supplem<strong>en</strong>t til and<strong>en</strong> empiri og<br />
teori, ser vi ikke <strong>det</strong>te som vær<strong>en</strong>de et problem. Ned<strong>en</strong>for følger <strong>en</strong> liste over interviewpersonerne.<br />
INTERVIEWPERSONER<br />
• Eric Markus<strong>en</strong> (Køb<strong>en</strong>havn, 28. april 2005). S<strong>en</strong>iorforsker på Dansk Institut for<br />
Internationale Studier, Afdeling for Holocaust- og Folkedrabsstudier. Han deltog i d<strong>en</strong><br />
amerikanske undersøgelseskommission “<strong>Darfur</strong> Atrocities Docum<strong>en</strong>tations Team” (ADT) i<br />
juli og august 2004, nedsat på initiativ <strong>af</strong> US Departm<strong>en</strong>t of State’s Bureau of Democracy,<br />
Human Rights and Labor med <strong>det</strong> formål at indsamle data samt vurdere, hvorvidt folkedrab<br />
blev begået i <strong>Darfur</strong>. Erik Markus<strong>en</strong> har været til stor hjælp i forbindelse med indsamling <strong>af</strong><br />
empiri og har v<strong>en</strong>ligst givet adgang til materiale om d<strong>en</strong> amerikanske<br />
undersøgelseskommission samt stillet hans private billeder fra undersøgelseskommission<strong>en</strong>s<br />
arbejde i Tchad til rådighed.<br />
• Phil Clarke (Køb<strong>en</strong>havn, 29. april 2005). Direktør for <strong>det</strong> danske MSF kontor. Interviewet<br />
med ham gav indblik i, hvordan <strong>en</strong> NGO som MSF arbejder i <strong>en</strong> konfliktregion.<br />
• Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (Køb<strong>en</strong>havn, 16. maj 2005). Medarbejder ved d<strong>en</strong> politiske <strong>af</strong>deling<br />
på d<strong>en</strong> Danske Mission i FN samt ved EU Kommission<strong>en</strong> i FN fra 2004 til 2005, begge<br />
steder med Afrika som arbejdsområde. Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> har været til stede under<br />
21 Ibid, s. 41ff.<br />
Kvale karakteriserer livsverd<strong>en</strong> som: “G<strong>en</strong>stand<strong>en</strong> for kvalitative interview er d<strong>en</strong> interviewedes daglige livsverd<strong>en</strong> og<br />
hans eller h<strong>en</strong>des forhold hertil.”<br />
29
sikkerhedsrådsforhandlinger og vedtagelser <strong>af</strong> resolutioner omhandl<strong>en</strong>de situation<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong>. Interviewet gav et førstehåndsindtryk <strong>af</strong> procedurer og forhandlingsprocesser i<br />
forbindelse med vedtagelse <strong>af</strong> resolutioner i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, samt indtryk <strong>af</strong> stemning<strong>en</strong><br />
blandt FN medarbejderne angå<strong>en</strong>de <strong>Darfur</strong>.<br />
• Samantha Power (Sarajevo, 12. juli 2005). Amerikansk forsker ved Car C<strong>en</strong>ter for Human<br />
Rights på Harvard University, Massachusetts. Hun er bl.a. forfatter til bog<strong>en</strong> “A problem<br />
from Hell: America and the Age of G<strong>en</strong>ocide” (for hvilk<strong>en</strong> hun modtog Pulitzer pris<strong>en</strong> i<br />
2003). Samantha Power rejste som journalist i <strong>Darfur</strong> i 2004 og skrev artikl<strong>en</strong> “Dying in<br />
<strong>Darfur</strong>. Can ethnic cleansing in Sudan be stopped?” (The New Yorker, 2004). Hun er<br />
anerk<strong>en</strong>dt ind<strong>en</strong>for folkedrabsforskning<strong>en</strong> som politisk komm<strong>en</strong>tator, h<strong>en</strong>des<br />
ekspertiseområde er amerikansk ud<strong>en</strong>rigspolitik i konfliktsamm<strong>en</strong>hænge.<br />
• Samuel Tott<strong>en</strong> (Sarajevo, 14. juli 2005). Amerikansk forsker og professor i<br />
folkedrabsstudier ved universitet i Arkansas, Fayetteville. Han indgår i redaktion<strong>en</strong> på<br />
‘Journal of G<strong>en</strong>ocide Research’. I lighed med Eric Markus<strong>en</strong> deltog han i d<strong>en</strong> amerikanske<br />
undersøgelseskommission ADT. Han har skrevet <strong>en</strong> række artikler om konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong><br />
og taget initiativer for at fremme amerikanske reaktioner, herunder åbne breve til<br />
regering<strong>en</strong>.<br />
• Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (Køb<strong>en</strong>havn 16. september 2005). Afdelingsleder på <strong>DIIS</strong>’ Afdeling<br />
for Konflikt- og Sikkerhedsstudier. Han er ekspert ind<strong>en</strong>for studiet <strong>af</strong> militær<br />
magtanv<strong>en</strong>delse, fredsstøtt<strong>en</strong>de operationer, sikkerhedspolitik og FN.<br />
Alle interview er vedlagt i kronologisk rækkefølge på <strong>en</strong> Cd-rom bagerst i specialet.<br />
30
3<br />
Rationaler i international politik og konfl ikt<strong>en</strong><br />
mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om<br />
beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder
Med h<strong>en</strong>blik på at undersøge forhol<strong>det</strong> mellem rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske<br />
niveau, vil fokus for <strong>det</strong>te kapitel være <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> ansvar, rettigheder og<br />
forpligtelser i forhold til konflikter, humanitære katastrofer og andre krisesituationer.<br />
C<strong>en</strong>tralt står konflikt<strong>en</strong> mellem to institutioner i international politik: statssuverænitet på d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e<br />
side og beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder på d<strong>en</strong> and<strong>en</strong>. Statssuverænitet er d<strong>en</strong> formelle ramme,<br />
ind<strong>en</strong>for hvilk<strong>en</strong> <strong>en</strong> række regler, ideer og normer konstituerer og regulerer staternes indbyrdes<br />
forhold. M<strong>en</strong>neskerettighederne er <strong>en</strong> række vedtagne forskrifter under international lov, der<br />
fastslår m<strong>en</strong>neskers grundlægg<strong>en</strong>de politiske og civile rettigheder. Som <strong>det</strong> vil fremgå, er forhol<strong>det</strong><br />
mellem disse to institutioner i international politik ikke uproblematisk, og h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> i <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de<br />
vil være at redegøre for, hvordan udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne<br />
har anfægtet princippet i institution<strong>en</strong> statssuverænitet.<br />
Indledningsvis vil d<strong>en</strong> analytiske tilgang til statssuverænitet som institution blive g<strong>en</strong>nemgået.<br />
Omdrejningspunktet vil være <strong>det</strong> flerdim<strong>en</strong>sionelle aspekt <strong>af</strong> institution<strong>en</strong>, som på d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e side er<br />
<strong>en</strong> stabil faktor i international politik, der ikke undergår forandringer, og som på d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> side kan<br />
anskues som <strong>en</strong> dynamisk størrelse. Herefter vil udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> de to institutioner samt deres<br />
indbyrdes forhold blive problematiseret. Dernæst vil <strong>af</strong>snittet g<strong>en</strong>nemgå udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
interv<strong>en</strong>tionism<strong>en</strong> i 1990’erne, ICISS-rapport<strong>en</strong>s forsøgsvise standardisering <strong>af</strong> kriterier herfor,<br />
samt diskutere hvilke konsekv<strong>en</strong>ser 11. september og krig<strong>en</strong> mod terror har h<strong>af</strong>t i d<strong>en</strong>ne<br />
samm<strong>en</strong>hæng.<br />
STATSSUVERÆNITET - BRUD OG KONTINUITET<br />
Forud for <strong>en</strong> nærmere redegørelse for udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> suverænitet som institution introduceres her<br />
d<strong>en</strong> anv<strong>en</strong>dte tilgang til id<strong>en</strong>tifikation <strong>af</strong> de begrebsmæssige forandringer. Afsnittet tager<br />
udgangspunkt i Georg Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>s “Sovereignty: Change and Continuity in a Fundam<strong>en</strong>tal<br />
Institution”, ifølge hvilk<strong>en</strong> statssuverænitet ikke skal anskues som et <strong>en</strong>dim<strong>en</strong>sionel institution, m<strong>en</strong><br />
derimod som bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong> flere kompon<strong>en</strong>ter. 22 Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> skelner mellem de konstitutionelle og de<br />
regulative aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet, som hver især har forandret sig sid<strong>en</strong> institution<strong>en</strong>s<br />
etablering i 1600-tallet.<br />
22 Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (1999).<br />
32
KONSTITUTIONEL KONTINUITET<br />
Det konstitutionelle aspekt <strong>af</strong> statssuverænitet er <strong>det</strong> fundam<strong>en</strong>tale elem<strong>en</strong>t. Det er al<strong>en</strong>e stat<strong>en</strong> der,<br />
defineret ved territorium, befolkning og regering, kan opretholde konstitutionel suverænitet i<br />
forhold til andre stater. Det konstitutionelle aspekt <strong>af</strong> suverænitet skal forstås som d<strong>en</strong><br />
forfatningsmæssige u<strong>af</strong>hængighed som staterne har i forhold til hinand<strong>en</strong>. Konstitutionel<br />
suverænitet er således ramm<strong>en</strong> omkring staternes indbyrdes juridiske forhold. Konstitutionel<br />
suverænitet er karakteriseret ved at være <strong>en</strong> absolut tilstand for stat<strong>en</strong>, der er 100 % suveræn, eller<br />
slet ikke suveræn. Statslig suverænitet er <strong>en</strong> helstøbt tilstand, og hverk<strong>en</strong> udadtil eller indadtil er<br />
stat<strong>en</strong> underlagt nog<strong>en</strong> ekstern myndighed. I dag eksisterer der ing<strong>en</strong> konkurrer<strong>en</strong>de organisering til<br />
<strong>det</strong> politiske system, og d<strong>en</strong> suveræne stats populære status <strong>af</strong>spejler sig i <strong>det</strong> store antal nye stater,<br />
som er fremkommet sid<strong>en</strong> 1945. På <strong>det</strong> konstitutionelle plan er små eller svage stater hverk<strong>en</strong> mere<br />
eller mindre suveræne <strong>en</strong>d store eller stærke stater.<br />
Det er <strong>det</strong>te konstitutionelle aspekt <strong>af</strong> suverænitet der er forblevet uforandret sid<strong>en</strong> etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
de suveræne stater i <strong>det</strong> 17. århundrede: “Once the system of modern states was consolidated... the<br />
process of fundam<strong>en</strong>tal transformation ceased: [states] have all remained recognizably of the same<br />
species up to our own time.” 23<br />
Det konstitutionelle aspekt <strong>af</strong> suverænitet er et stabilt elem<strong>en</strong>t i international politik. Det er <strong>det</strong><br />
elem<strong>en</strong>t som indikerer kontinuitet frem for brud, hvilket bør indtænkes i vurdering<strong>en</strong> og analys<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
omfanget <strong>af</strong> forandringerne i suverænitet som institution.<br />
REGULATIVE BRUD<br />
Hvor de konstitutionelle aspekter etablerer ramm<strong>en</strong> om staterne og definerer deres indbyrdes<br />
forhold, er de regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet de regler og normer, som styrer staternes handl<strong>en</strong><br />
og ager<strong>en</strong> i forhold til hinand<strong>en</strong>: “The regulative rules of sovereignty regulate interaction betwe<strong>en</strong><br />
the anteced<strong>en</strong>tly existing <strong>en</strong>tities that are sovereign states.”. 24 Et eksempel på de regulative<br />
aspekter er blandt an<strong>det</strong>, at disse definerer hvordan staterne agerer i såvel krigssituationer som i<br />
fredstid:<br />
23 Ibid, s. 594.<br />
24 Ibid, s. 595.<br />
33
“Non-interv<strong>en</strong>tion, making and honouring of treaties, diplomacy conducted in accordance with<br />
accepted practices, and in the broadest s<strong>en</strong>se a framework of international law...in short, the rules<br />
include every conv<strong>en</strong>tion and practice of international life which moderate and indeed civilize the<br />
relations of states”. 25<br />
De regulative aspekter er således d<strong>en</strong> praksis og de normer, som staterne handler i h<strong>en</strong>hold til. På<br />
d<strong>en</strong> måde er de konstitutionelle aspekter forudsætning<strong>en</strong> for de regulative, i og med at førstnævnte<br />
etablerer hvad sidstnævnte regulerer. I forlængelse her<strong>af</strong> påpeger Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong> behovet for at skelne<br />
mellem suverænitet som institution og <strong>det</strong> faktiske indhold <strong>af</strong> suverænitet, forstået som hvor<br />
autonom stat<strong>en</strong> er i praksis.<br />
Det er i forbindelse med de regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet, at der på forskellige måder, er sket<br />
<strong>en</strong> udvikling sid<strong>en</strong> 1648. 26 D<strong>en</strong> moderne stat adskiller sig på mange måder fra d<strong>en</strong> absolutte stat,<br />
der blev etableret i forbindelse med Fred<strong>en</strong> i Westfal<strong>en</strong>. Det <strong>internationale</strong> samfund, bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong><br />
suveræne stater, har desud<strong>en</strong> udviklet sig fra at være et europæisk fænom<strong>en</strong>, til at være et<br />
verd<strong>en</strong>somspænd<strong>en</strong>de system <strong>af</strong> stater. Internationale regimer og organisationer, og i de s<strong>en</strong>ere år<br />
også globalisering<strong>en</strong>, influerer på de økonomiske, militære og politiske aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet.<br />
Ny praksis for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i svage stater har desud<strong>en</strong> vun<strong>det</strong> indpas sid<strong>en</strong><br />
<strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> på d<strong>en</strong> kolde krig. D<strong>en</strong>ne udvikling er blandt de faktorer der indikerer forandringer i de<br />
regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet som institution i international politik.<br />
Som institution udgøres statssuverænitet således <strong>af</strong> såvel et stabilt som et dynamisk elem<strong>en</strong>t, hvilket<br />
d<strong>en</strong> følg<strong>en</strong>de undersøgelse <strong>af</strong> forandringerne i institution<strong>en</strong> vil tage udgangspunkt i.<br />
UDVIKLINGEN AF STATSSUVERÆNITET SOM INSTITUTION I INTERNATIONAL POLITIK<br />
Indevær<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit vil se nærmere på udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> suverænitet som institution, og i relation til<br />
ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de især se på, hvordan de regulative aspekter har udviklet sig.<br />
25 Ibid, s. 596.<br />
26 Almindeligvis tilskrives etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> system <strong>af</strong> suveræne stater Fred<strong>en</strong> i Westfal<strong>en</strong> i 1648, mere<br />
om <strong>det</strong>te s<strong>en</strong>ere i kapitlet<br />
34
Som koncept blev suverænitet introduceret i 1576 <strong>af</strong> Jean Bodin i forbindelse med hans “De<br />
Republica”, der omhandlede d<strong>en</strong>nes observationer i datid<strong>en</strong>s Frankrig. 27 Ifølge Bodin var s u-<br />
veræn<strong>en</strong>, her forstået som monark<strong>en</strong>, karakteriseret ved: “(...) the power to make laws and as the<br />
sovereign made laws he was not bound only by the divine law of nature or reason.” 28 D<strong>en</strong> tidlige<br />
teoretisering om statssuverænitet, der også tæller filosoffer som Machiavelli, Thomas Hobbes og<br />
John Austin, var først og fremmest k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved italesættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> monark<strong>en</strong>s autoritative kontrol<br />
over sine feudale undersåtter. Suveræn<strong>en</strong> blev med andre ord betragtet som hævet over lov<strong>en</strong>, og<br />
hans magt var ikke begrænset <strong>af</strong> antagelser vedrør<strong>en</strong>de godt og ondt eller rigtigt og forkert.<br />
Hvad angår udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> statslig suverænitet daterer konceptet sig, som mellemstatslig og juridisk<br />
institution, tilbage til Fred<strong>en</strong> i Westfal<strong>en</strong>, der i 1648 <strong>af</strong>sluttede Trediveårskrig<strong>en</strong> mellem de<br />
europæiske magter. I forbindelse med fredsslutning<strong>en</strong> blev et system <strong>af</strong> suveræne, territorialt<br />
<strong>af</strong>grænsede stater grundlagt, og i samme forbindelse blev ikke-interv<strong>en</strong>tionsprincippet vedtaget som<br />
gæld<strong>en</strong>de praksis. D<strong>en</strong>ne udvikling brød med d<strong>en</strong> middelalderlige strukturs delvise indlejring <strong>af</strong><br />
magt<strong>en</strong> i d<strong>en</strong> katolske kirke, med pav<strong>en</strong> som overhoved. Rett<strong>en</strong> til at regere overgik således fra<br />
“(...) the supremacy of God to the supremacy of the State; that is, from the supremacy of natural<br />
law to positivism in international law.” 29<br />
International lov, der regulerede forhol<strong>det</strong> mellem de suveræne stater, var mellem 1648 og 1815<br />
konc<strong>en</strong>treret om ikke-interv<strong>en</strong>tion i andre staters interne forhold. Kongress<strong>en</strong> i Wi<strong>en</strong> i 1815, efter<br />
Napoleons fald, sigtede mod samarbejde om <strong>en</strong> stabil international magtbalance, der ville kunne<br />
sikre d<strong>en</strong> etablerede struktur.<br />
Samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de kan datid<strong>en</strong>s statslige suverænitet karakteriseres ved tre forhold; for <strong>det</strong> første<br />
havde reg<strong>en</strong>t<strong>en</strong> absolut autoritet og autonomi over sit territorium, for <strong>det</strong> an<strong>det</strong> var staterne<br />
indbyrdes jævnbyrdige hvad angik rettigheder, forpligtelser og selvstændighed, og for <strong>det</strong> tredje var<br />
de ikke begrænset <strong>af</strong> andre reguleringer <strong>en</strong>d de traktater og <strong>af</strong>taler de selv indgik med andre stater.<br />
SUVERÆNITET OG FOLKEFORBUNDET<br />
Efter konfer<strong>en</strong>c<strong>en</strong> i Wi<strong>en</strong> varede fred<strong>en</strong> mellem staterne på <strong>det</strong> europæiske kontin<strong>en</strong>t indtil<br />
udbrud<strong>det</strong> <strong>af</strong> Første Verd<strong>en</strong>skrig i 1914.<br />
27 Kittichaisaree (2001), s. 4.<br />
28 Ibid, s. 4.<br />
29 Ibid, s. 5.<br />
35
I forbindelse med <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> krig<strong>en</strong> blev Folkeforbun<strong>det</strong> etableret, hvilket indikerede <strong>en</strong><br />
bevægelse væk fra de gamle dogmer om suverænitet og introducerede aspirationer om at regulere<br />
staternes brug <strong>af</strong> magt i <strong>internationale</strong> konfliktsamm<strong>en</strong>hænge.<br />
D<strong>en</strong> grundlægg<strong>en</strong>de tanke ved Folkeforbun<strong>det</strong> var, at international lov og <strong>internationale</strong><br />
institutioner skulle forhindre staternes indbyrdes stridigheder i at udvikle sig til voldelige konflikter.<br />
Folkeforbun<strong>det</strong> varetog <strong>en</strong>dvidere i nogle tilfælde minoriteters interesser ind<strong>en</strong>for mandatsystemet,<br />
m<strong>en</strong> <strong>det</strong>te aspekt, samt beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder, var ikke et fremtræd<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>t i<br />
organisation<strong>en</strong>s virke.<br />
Det, at etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> Folkeforbun<strong>det</strong> antydede fremkomst<strong>en</strong> <strong>af</strong> nye perspektiver på suverænitet og<br />
introducerede aspiration<strong>en</strong> om at regulere staternes aktivitet, betød imidlertid ikke et brud med de<br />
traditionelle principper og dogmer om suverænitet.<br />
I 1933 blev grundlaget for statssuverænitet på <strong>det</strong> amerikanske kontin<strong>en</strong>t g<strong>en</strong>bekræftet i forbindelse<br />
med konfer<strong>en</strong>c<strong>en</strong> i Montevideo om staters rettigheder og forpligtelser. 30 Ifølge Montevideo-<br />
konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> er der tre grundlægg<strong>en</strong>de forudsætninger for stat<strong>en</strong>: <strong>en</strong> perman<strong>en</strong>t befolkning, et<br />
defineret territorium samt <strong>en</strong> funger<strong>en</strong>de regering. 31 Staternes suverænitet er også s<strong>en</strong>ere fastslået<br />
som grundlægg<strong>en</strong>de princip i international lov bl.a. under FN-pagt<strong>en</strong>, <strong>af</strong> FN's g<strong>en</strong>eralforsamling, <strong>af</strong><br />
d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> domstol i forbindelse med Corfukanal-sag<strong>en</strong> (1949) samt ifm.<br />
Helsinki<strong>af</strong>talerne. 32<br />
Af forskellige årsager kom Folkeforbun<strong>det</strong> ikke til at spille d<strong>en</strong> fremtræd<strong>en</strong>de rolle <strong>det</strong> var tiltænkt,<br />
og organisation<strong>en</strong> formåede ikke at forhindre udbrud<strong>det</strong> <strong>af</strong> And<strong>en</strong> Verd<strong>en</strong>skrig små 20 år s<strong>en</strong>ere.<br />
SUVERÆNITET OG FN<br />
Princippet i, at et overordnet organ skulle kunne regulere staters aktiviteter, trods disses suveræne<br />
status, blev et <strong>af</strong> de grundlægg<strong>en</strong>de problemer ifm. etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> de For<strong>en</strong>ede Nationer efter<br />
<strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> And<strong>en</strong> Verd<strong>en</strong>skrig. Organisation<strong>en</strong>s erklærede formål var at fremme international<br />
30 “Montevideo Conv<strong>en</strong>tion on the Rights and Duties of States” (1933). Montevideo konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> var specifikt <strong>en</strong><br />
<strong>af</strong>tale mellem stater på <strong>det</strong> amerikanske kontin<strong>en</strong>t, m<strong>en</strong> <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> optræder hyppigt i forbindelse med definition på stater<br />
og suverænitet. Se fx ICISS (2001) (B), artikel om suverænitet.<br />
31 “Montevideo Conv<strong>en</strong>tion on the Rights and Duties of States” (1933).<br />
32 Se FN-pagt<strong>en</strong> art. 1 og 2, GA res 2625 (24. oktober 1970), DUPI (1999), s. 87 samt Helsinki Final Act (1975).<br />
36
fred, sikkerhed og udvikling <strong>af</strong> fredelige relationer medlemsstaterne imellem. I lighed for<br />
Folkeforbun<strong>det</strong> var h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> med FN at forhindre krig mellem staterne. Period<strong>en</strong> efter And<strong>en</strong><br />
Verd<strong>en</strong>skrig var præget <strong>af</strong> forv<strong>en</strong>tninger om politisk samarbejde mellem stormagterne, og<br />
organisation<strong>en</strong>s opbygning, herunder introduktion<strong>en</strong> <strong>af</strong> vetorett<strong>en</strong> for sikkerhedsrå<strong>det</strong>s fem<br />
perman<strong>en</strong>te medlemmer, fordrede og forudsatte samarbejdsvilje mellem de led<strong>en</strong>de aktører i<br />
verd<strong>en</strong>.<br />
FN er struktureret omkring medlemsstaternes suverænitet, og som udgangspunkt er organisation<strong>en</strong><br />
grundlagt i over<strong>en</strong>sstemmelse med: “(...) the principle of the sovereign equality of all its<br />
Members.” 33 Staternes autonomitet og juridiske lighed er fastslået under FN-pagt<strong>en</strong>, ifølge hvilk<strong>en</strong>:<br />
“No State or group of States has the right to interv<strong>en</strong>e, directly or indirectly, for any reason<br />
whatever, in the internal or external <strong>af</strong>fairs of any other State. Consequ<strong>en</strong>tly, armed interv<strong>en</strong>tion<br />
and all other forms of interfer<strong>en</strong>ce or attempted threats against the personality of the State or<br />
against its political, economic and cultural elem<strong>en</strong>ts are in violation of international law.” 34<br />
Udvikling<strong>en</strong> i både de regulative aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet kan således <strong>af</strong>læses <strong>af</strong> d. 20.<br />
århundredes historie. Som institution kan statssuverænitet betragtes på såvel <strong>det</strong> interne som <strong>det</strong><br />
eksterne niveau. Internt h<strong>en</strong>viser suverænitet til relation<strong>en</strong> mellem reg<strong>en</strong>t<strong>en</strong> og de regerede, til<br />
forhol<strong>det</strong> mellem d<strong>en</strong> c<strong>en</strong>trale statsmagt og befolkning<strong>en</strong>. Eksternt, i forhol<strong>det</strong> mellem stater,<br />
fungerer statssuverænitet som et <strong>af</strong> de grundlægg<strong>en</strong>de og definer<strong>en</strong>de principper i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund. Det er på <strong>det</strong> eksterne plan, at statssuverænitet regulativt set er undergået forandringer<br />
sid<strong>en</strong> Fred<strong>en</strong> i Westfal<strong>en</strong>, m<strong>en</strong>s institution<strong>en</strong> på <strong>det</strong> konstitutionelle plan ikke har ændret sig. D<strong>en</strong><br />
samtidigte bestræbelse på både at regulere og at opretholde statslig suverænitet rummer konflikt<strong>en</strong>.<br />
D<strong>en</strong>ne problematik blev yderligere forstærket ifm. <strong>det</strong> voks<strong>en</strong>de fokus på m<strong>en</strong>neskerettighederne,<br />
som særligt sid<strong>en</strong> <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> på d<strong>en</strong> kolde krig har h<strong>af</strong>t betydning for statssuverænitet som<br />
grundlægg<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>t i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund.<br />
33 FN-pagt<strong>en</strong> kap. 1 art. 2(1).<br />
34 FN (24. oktober 1970).<br />
37
MENNESKERETTIGHEDER <strong>–</strong> ERKLÆRINGER, KONVENTIONER OG HÅNDHÆVELSE<br />
Sid<strong>en</strong> etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> FN har statssuverænitet været anfægtet <strong>af</strong> såvel FN-pagt<strong>en</strong>,<br />
Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong> om M<strong>en</strong>neskerettigheder samt <strong>af</strong> adskillige andre konv<strong>en</strong>tioner.<br />
FN-pagt<strong>en</strong> fastslog statssuverænitet som definer<strong>en</strong>de faktor samtidigt med, at pagt<strong>en</strong> bekræftede at<br />
organisation<strong>en</strong>: “(...) re<strong>af</strong>firms the faith in fundam<strong>en</strong>tal human rights, in the dignity and worth of<br />
the human person” 35 . FN-pagt<strong>en</strong> refererer flere gange til m<strong>en</strong>neskerettigheder og staternes<br />
fællesbeslutning om fremme <strong>af</strong>: “(...) universal respect for, and observance of, human rights and<br />
fundam<strong>en</strong>tal freedoms for all without distinction as to race, sex, language, or religion.” 36<br />
Det blev imidlertid ikke specificeret under FN-pagt<strong>en</strong>, hvad m<strong>en</strong>neskerettighederne bestod i. De<br />
stater, som tilsluttede sig pagt<strong>en</strong>, forpligtede sig således til at ville fremme og beskytte <strong>en</strong> række<br />
rettigheder, hvis indhold ikke var defineret.<br />
MENNESKERETTIGHEDSERKLÆRINGEN AF 1948<br />
Af samme årsag formulerede FN i 1948, kort efter grundlæggels<strong>en</strong> <strong>af</strong> FN, <strong>en</strong> international<br />
deklaration indehold<strong>en</strong>de konkrete bestemmelser. 37 “Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong> om<br />
M<strong>en</strong>neskerettighederne” er ikke er nog<strong>en</strong> juridisk traktat, m<strong>en</strong> snarere <strong>en</strong> h<strong>en</strong>sigtserklæring om<br />
udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong>:<br />
“(…) a common standard of achievem<strong>en</strong>t for all peoples and all nations, to the <strong>en</strong>d that every<br />
individual and every organ of society, keeping this Declaration constantly in mind, shall strive by<br />
teaching and education to promote respect for these rights and freedoms and by progressive<br />
measures, national and international, to secure their universal and effective recognition and<br />
observance, both among the peoples of Member States themselves and among the peoples of<br />
territories under their jurisdiction.” 38<br />
Antagels<strong>en</strong> om at alle m<strong>en</strong>nesker har universelle rettigheder, er produktet <strong>af</strong> d<strong>en</strong> historiske<br />
udvikling i d<strong>en</strong> vestlige verd<strong>en</strong>, og hænger samm<strong>en</strong> med opfattels<strong>en</strong> <strong>af</strong>, at alle m<strong>en</strong>nesker tilhører<br />
35 FN-pagt<strong>en</strong>s præambel.<br />
36 Der refereres til m<strong>en</strong>neskerettigheder i FN-Pagt<strong>en</strong>s kap. I art. 1, kap. IV art. 13, kap. IX art 55 og 56, kap. X art. 62<br />
og 68, samt kap. XII art. 76.<br />
37 FN’s Verd<strong>en</strong>serklæring om M<strong>en</strong>neskerettighederne.<br />
38 Ibid.<br />
38
d<strong>en</strong> samme m<strong>en</strong>neskerace og følgelig har <strong>en</strong>s rettigheder. M<strong>en</strong>neskerettighederne er samm<strong>en</strong>sat ud<br />
fra summ<strong>en</strong> <strong>af</strong> fundam<strong>en</strong>tale, vestlige politiske og civile krav om rett<strong>en</strong> til et værdigt liv. Ifølge<br />
Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong> er alle m<strong>en</strong>nesker lige for lov<strong>en</strong>, de har ret til beskyttelse mod vilkårlig<br />
arrestation, til <strong>en</strong> retfærdig retssag, tanke-, tros- og ytringsfrihed samt forsamlingsfrihed m.m..<br />
Hvad angår økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder har alle m<strong>en</strong>nesker ifølge<br />
Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong> ret til arbejde, til at danne og tilslutte sig fagfor<strong>en</strong>inger, til ferie, til <strong>en</strong><br />
levestandard som garanterer sundhed og velbefind<strong>en</strong>de samt ret til uddannelse. 39<br />
MENNESKERETTIGHEDSKONVENTIONER<br />
I og med at Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong> ikke var <strong>en</strong> forpligt<strong>en</strong>de konv<strong>en</strong>tion, vedtog FN efterfølg<strong>en</strong>de to<br />
grundlægg<strong>en</strong>de konv<strong>en</strong>tioner om m<strong>en</strong>neskerettighederne. D<strong>en</strong> <strong>en</strong>e konv<strong>en</strong>tion, som trådte i kr<strong>af</strong>t i<br />
1966, definerede civile og politiske rettigheder, m<strong>en</strong>s d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> vedrørte sociale, økonomiske og<br />
kulturelle rettigheder, rettigheder der beskytter borgerne mod overgreb fra stat<strong>en</strong> samt gav dem krav<br />
på visse statslige ydelser. Sidstnævnte konv<strong>en</strong>tion blev vedtaget i 1966, m<strong>en</strong> trådte ikke i kr<strong>af</strong>t før<br />
1976. 40 Stater, der har ratificeret konv<strong>en</strong>tionerne, har juridisk forpligtet sig til at udvise:<br />
“(…) respect and to <strong>en</strong>sure to all individuals within its territory and subject to its jurisdiction the<br />
rights recognized in the pres<strong>en</strong>t Cov<strong>en</strong>ant, without distinction of any kind, such as race, colour, sex,<br />
language, religion, political or other opinion, national or social origin, property, birth or other<br />
status.” 41<br />
De fleste stater har desud<strong>en</strong> i dag ratificeret <strong>en</strong> række andre FN-konv<strong>en</strong>tioner, der forpligter dem til<br />
at respektere m<strong>en</strong>neskerettigheder på forskellige andre områder. 42<br />
I forbindelse med vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> hver konv<strong>en</strong>tion oprettes <strong>en</strong> komite, som overvåger hvorvidt<br />
deltagerstaterne overholder de forpligtelser, de har påtaget sig ved at tiltræde konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>. 43 Hver<br />
39<br />
Ibid.<br />
40<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion om civile og politiske rettigheder (1966) og FN’s Konv<strong>en</strong>tion om økonomiske, sociale og kulturelle<br />
rettigheder (1966) (Trådt i kr<strong>af</strong>t i 1977).<br />
41<br />
Se FN’s Konv<strong>en</strong>tion om civile og politiske rettigheder (1966) (part 2, art. 2.(1)) og FN’s Konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> om<br />
økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder (1966) (part 2, art. 2 (2)).<br />
42<br />
Af disse konv<strong>en</strong>tioner kan bl.a. nævnes: Folkedrabskonv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> (1948), Konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> til beskyttelse <strong>af</strong><br />
M<strong>en</strong>neskerettigheder og grundlægg<strong>en</strong>de Frihedsrettigheder (1950), FN’s Konv<strong>en</strong>tion om <strong>af</strong>sk<strong>af</strong>felse <strong>af</strong> alle former for<br />
diskrimination mod kvinder (1979), D<strong>en</strong> Afrikanske M<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tion (1981), FN’s Konv<strong>en</strong>tion mod<br />
Tortur og and<strong>en</strong> grusom, um<strong>en</strong>neskelig eller nedværdig<strong>en</strong>de str<strong>af</strong> (1984) samt FN’s Konv<strong>en</strong>tion om Barnets Rettigheder<br />
(1989).<br />
39
deltagerstat er forpligtet til at fremlægge periodiske rapporter om håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>,<br />
hvorefter komiteerne vurderer om konv<strong>en</strong>tionerne er overholdt. 44 På baggrund <strong>af</strong> disse rapporter<br />
fremsættes anbefalinger som <strong>det</strong> forv<strong>en</strong>tes, at deltagerstaterne efterfølger.<br />
Komiteerne har dog ing<strong>en</strong> mulighed for tvangsforanstaltninger ved konv<strong>en</strong>tionsbrud, og der er<br />
ing<strong>en</strong> retsinstans som følger op på komiteernes anbefalinger. Udøvels<strong>en</strong> <strong>af</strong> repressalier er derfor<br />
begrænset til politisk pres på de stater der undlader at følge anbefalingerne. 45<br />
ØVRIG INSTITUTIONALISERING AF MENNESKERETTIGHEDERNE<br />
Der er således sket meget på m<strong>en</strong>neskerettighedsområ<strong>det</strong>, sid<strong>en</strong> FN-pagt<strong>en</strong> og Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong><br />
om M<strong>en</strong>neskerettigheder blev vedtaget. En række kontin<strong>en</strong>tale og regionale initiativer er blevet<br />
taget for at beskytte og fremme m<strong>en</strong>neskerettigheder, heriblandt “D<strong>en</strong> Europæiske Konv<strong>en</strong>tion til<br />
beskyttelse <strong>af</strong> M<strong>en</strong>neskerettigheder og Fundam<strong>en</strong>tale Friheder” (1950), “D<strong>en</strong> Amerikanske<br />
M<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tion”(1969), samt “Det Afrikanske Charter om M<strong>en</strong>neskelige og<br />
Folkelige Rettigheder”(1981). 46<br />
Disse initiativer illustrerer, <strong>det</strong> dynamiske aspekt <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne der til stadighed<br />
fortolkes ind i nye regionale og <strong>internationale</strong> kontekster. Det problematiske ved<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne er for så vidt ikke at tilslutte sig <strong>en</strong> konv<strong>en</strong>tion, m<strong>en</strong> snarere at etablere<br />
juridiske instanser, der kan følge op på overgreb og krænkelser. Af de nævnte regionale<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tioner er <strong>det</strong> kun d<strong>en</strong> europæiske og amerikanske, der har tilknyttet<br />
domstole til at retsforfølge overgreb: “D<strong>en</strong> Europæiske m<strong>en</strong>neskerettighedsdomstol” og “D<strong>en</strong> Inter-<br />
Amerikanske M<strong>en</strong>neskerettighedsdomstol”. Set i lyset <strong>af</strong> at størstedel<strong>en</strong> <strong>af</strong> de voldelige konflikter<br />
og m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser der finder sted i dag, foregår i Afrika, Asi<strong>en</strong> og Mellemøst<strong>en</strong>, er<br />
<strong>det</strong> problematisk, at <strong>det</strong> kun er Europa og USA, som har etableret regionale retsinstanser med<br />
43 I FN har g<strong>en</strong>eralforsamling<strong>en</strong>s råd, Rå<strong>det</strong> for økonomiske og sociale Forhold, M<strong>en</strong>neskerettighedskommission<strong>en</strong> og<br />
FN’s Højkommissær for M<strong>en</strong>neskerettigheder <strong>det</strong> øverste ansvar for udbredels<strong>en</strong> og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder.<br />
44 OHCHR (14. februar 2002).<br />
45 Tyrkiets aspirationer om optagelse i EU er et godt eksempel hvordan komiteernes arbejde kan lægge pres på<br />
medlemsstaterne. D<strong>en</strong> fortsatte dokum<strong>en</strong>tation <strong>af</strong> Tyrkiets overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne vanskeliggør lan<strong>det</strong>s<br />
adgang til EU.<br />
46 Se: “D<strong>en</strong> Europæiske Konv<strong>en</strong>tion til beskyttelse <strong>af</strong> M<strong>en</strong>neskerettigheder og Fundam<strong>en</strong>tale Friheder”, “D<strong>en</strong><br />
Amerikanske M<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tion” og “Det Afrikanske Charter om M<strong>en</strong>neskelige og Folkelige Rettigheder”.<br />
S<strong>en</strong>est blev <strong>det</strong> på FN-topmø<strong>det</strong> i september 2005 besluttet at etablere et perman<strong>en</strong>t m<strong>en</strong>neskerettighedsråd (Human<br />
Right Council), der skal <strong>af</strong>løse FN’s m<strong>en</strong>neskerettighedskommission (UN High Commissioner for Human Rights). Det<br />
nye råd skal gøre <strong>det</strong> lettere for FN at gribe ind overfor folkedrab og andre m<strong>en</strong>neskerettighedsovergreb. UN World<br />
Summit (14. september 2005 <strong>–</strong> 16. september 2005).<br />
40
h<strong>en</strong>blik på at retsforfølge overgreb. For FN’s vedkomm<strong>en</strong>de etableredes i 1945 “D<strong>en</strong> Internationale<br />
Domstol i Haag” (ICJ), FN’s primære domsorgan. Domstol<strong>en</strong> har to funktioner; dels at <strong>af</strong>gøre<br />
folkeretlige kontroverser mellem stater, og dels at give vejled<strong>en</strong>de juridiske udtalelser i forbindelse<br />
med spørgsmål fra <strong>internationale</strong> organer. Kun stater, ikke <strong>en</strong>keltpersoner, kan indbringe sager for<br />
domstol<strong>en</strong>. For at domstol<strong>en</strong> kan <strong>af</strong>sige dom i deciderede m<strong>en</strong>neskerettighedssager, skal de <strong>en</strong>kelte<br />
konv<strong>en</strong>tioner specifikt h<strong>en</strong>vise til ICJ.<br />
FN-pagt<strong>en</strong>, Verd<strong>en</strong>serklæring<strong>en</strong>, konv<strong>en</strong>tionerne samt domstol<strong>en</strong>e har hver især bidraget til<br />
institutionalisering <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne. Via placering<strong>en</strong> i et internationalt system, som<br />
opererer på tværs <strong>af</strong> nationale grænser, har disse rettigheder opnået <strong>en</strong> repræs<strong>en</strong>tationsværdi, der<br />
udfordrer princippet i statssuverænitet. Doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, der er<br />
vedtaget under international lov, er teknisk set i konflikt med <strong>det</strong> mellemstatslige ikke-<br />
interv<strong>en</strong>tionsprincip, og anfægter på d<strong>en</strong> måde d<strong>en</strong> traditionelle ramme om statssuverænitet.<br />
Paradoksalt nok blev m<strong>en</strong>neskerettighederne netop institutionaliseret og ratificeret fordi de <strong>en</strong>kelte<br />
stater, i kr<strong>af</strong>t <strong>af</strong> deres suverænitet, tilsluttede sig de forskellige konv<strong>en</strong>tioner og domstole.<br />
Debatt<strong>en</strong> om disse institutioner har sid<strong>en</strong> 1945 fokuseret på <strong>det</strong> problematiske i at håndhæve<br />
statssuverænitet og m<strong>en</strong>neskerettigheder på samme tid.<br />
STATSSUVERÆNITET, MENNESKERETTIGHEDER OG KAPITEL VII I FN-PAGTEN<br />
I lighed med andre rettigheder forudsætter m<strong>en</strong>neskerettighederne håndhævelse for at have reel<br />
betydning. Ifølge FN-pagt<strong>en</strong> er der to undtagelser til princippet om ikke-interv<strong>en</strong>tion og forbud<strong>det</strong><br />
mod anv<strong>en</strong>dels<strong>en</strong> <strong>af</strong> væbnet magt mellem staterne: d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e består i individuelt eller kollektivt<br />
selvforsvar i tilfælde <strong>af</strong> væbnet angreb fra <strong>en</strong> and<strong>en</strong> stat. 47 D<strong>en</strong> and<strong>en</strong> undtagelse består <strong>af</strong><br />
tvangsforanstaltninger bemyndiget <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i medfør <strong>af</strong> FN-pagt<strong>en</strong>s kapitel VII:<br />
“If the SC <strong>det</strong>ermines the exist<strong>en</strong>ce of a threat to the peace, breach of the peace, or act of<br />
aggression, it can make recomm<strong>en</strong>dations, order provisional measures, or take non military or<br />
military <strong>en</strong>forcem<strong>en</strong>t measures according to the exig<strong>en</strong>cies of the particular situation.” 48<br />
47 FN-pagt<strong>en</strong>, art. 51 D<strong>en</strong>ne undtagelse er et princip under sædvanerett<strong>en</strong>, og betyder at <strong>en</strong> stat må forsvare sig under<br />
angreb, og at andre stater må hjælpe til hermed, <strong>en</strong>t<strong>en</strong> på basis <strong>af</strong> <strong>en</strong> anmodning fra d<strong>en</strong>ne stat, eller på grundlag <strong>af</strong> <strong>en</strong><br />
tidligere indgået forsvars<strong>af</strong>tale.<br />
48 Simma (2002), s. 705.<br />
41
I tilfælde <strong>af</strong> at Sikkerhedsrå<strong>det</strong> vurderer, at der foreligger <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’, kan Rå<strong>det</strong><br />
iværksætte tvangsforanstaltninger, herunder økonomiske eller diplomatiske sanktioner,<br />
våb<strong>en</strong>embargoer og flyveforbud. Sikkerhedsrå<strong>det</strong> kan imidlertid også vælge at interv<strong>en</strong>ere med<br />
væbnet magt, og kapitel VII udgør <strong>det</strong> retlige fundam<strong>en</strong>t for Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s mulighed for<br />
iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> militære interv<strong>en</strong>tioner:<br />
“(...) by air, sea, or land forces as may be necessary to maintain or restore international peace and<br />
security. Such action may include demonstrations, blockade, and other operations by air, sea, or<br />
land forces of Members of the United Nations.” 49<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s beføjelser under kapitel VII er vidtgå<strong>en</strong>de. Endvidere er begrebet ‘trussel mod<br />
fred<strong>en</strong>’ ikke specificeret i FN-pagt<strong>en</strong>, og i praksis er <strong>det</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> som <strong>af</strong>gør, hvornår <strong>en</strong><br />
sådan trussel foreligger. Som allerede nævnt blev FN stiftet med h<strong>en</strong>blik på at opretholde d<strong>en</strong><br />
<strong>internationale</strong> fred og sikkerhed. Af samme grund blev <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ traditionelt fortolket<br />
som trusl<strong>en</strong> om <strong>en</strong> væbnet mellemstatslig konflikt, i form <strong>af</strong> et fredsbrud eller <strong>en</strong> angrebshandling. 50<br />
I forhol<strong>det</strong> mellem kapitel VII og staternes suverænitet, er <strong>det</strong> under FN-pagt<strong>en</strong> specificeret, at:<br />
“Nothing contained in the pres<strong>en</strong>t Charter shall authorize the United Nations to interv<strong>en</strong>e in<br />
matters which are ess<strong>en</strong>tially within the domestic jurisdiction of any state or shall require the<br />
Members to submit such matters to settlem<strong>en</strong>t under the pres<strong>en</strong>t Charter; but this principle shall not<br />
prejudice the application of <strong>en</strong>forcem<strong>en</strong>t measures under Chapter Vll.” 51<br />
FN-pagt<strong>en</strong> åbner således op for <strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tiel prioritering <strong>af</strong> tvangsforanstaltninger i medfør <strong>af</strong><br />
kapitel VII i forhold til staternes suverænitet. Som konsekv<strong>en</strong>s her<strong>af</strong> opretholder Sikkerhedsrå<strong>det</strong>,<br />
desuagtet staternes suveræne status, vide beføjelser i tilfælde <strong>af</strong> <strong>en</strong> situation som Rå<strong>det</strong> måtte<br />
fortolke som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’.<br />
49 FN-pagt<strong>en</strong>, Kapitel VII, art. 39 og 42. Tvangsforanstaltninger under kapitel VII skal vedtages <strong>af</strong> 9 <strong>af</strong><br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s 15 medlemmer, herunder samtlige <strong>af</strong> de perman<strong>en</strong>te medlemmer.<br />
50 DUPI (1999), s. 62 og Simma (2002), s. 705.<br />
51 FN-pagt<strong>en</strong>, art.2 (7).<br />
42
KAPITEL VII RESOLUTIONER OG DEN KOLDE KRIG<br />
Under d<strong>en</strong> kolde krig var <strong>det</strong> <strong>af</strong> flere årsager ikke praksis at tolke overtrædelser <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’. D<strong>en</strong> ideologiske konflikt mellem stormagterne<br />
ledte i period<strong>en</strong> 1945-89 til <strong>en</strong> perman<strong>en</strong>t polarisering <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, hvilket i mange tilfælde<br />
blokerede for aktioner. 52 I de første 44 år <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> eksist<strong>en</strong>s blev kun 22 resolutioner<br />
vedtaget i medfør <strong>af</strong> kapitel VII eller citerede d<strong>en</strong>ne. 53<br />
D<strong>en</strong> ideologiske konflikt <strong>af</strong>spejlede sig i staternes forhold<strong>en</strong> sig til væbnede konflikter, som i store<br />
træk var k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> staternes suverænitet og ikke-interv<strong>en</strong>tionsprincippet.<br />
Militære interv<strong>en</strong>tioner der fandt sted, måtte nødv<strong>en</strong>digvis være i over<strong>en</strong>sstemmelse med <strong>det</strong><br />
adfærdsmønster, stormagterne havde etableret, og skulle sigte til at fastholde d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong><br />
status quo: “Nearly all armed conflicts and struggles for liberation were viewed through the prism<br />
of East-West rivalry...”. 54<br />
Udover d<strong>en</strong> kolde krig var konflikt<strong>en</strong> mellem nord/syd et tema, der knyttede an til period<strong>en</strong>.<br />
Afkolonisering<strong>en</strong> havde ført til mange nye statsdannelser i d<strong>en</strong> tredje verd<strong>en</strong>, og de nyligt<br />
etablerede eller u<strong>af</strong>hængige stater var tilhængere <strong>af</strong> <strong>en</strong> stram fortolkning <strong>af</strong> suverænitetsprincippet<br />
og modstandere <strong>af</strong> militære interv<strong>en</strong>tioner, uanset om disse blev karakteriseret som ‘humanitære’<br />
eller ej. Interv<strong>en</strong>tioner, som fandt sted ud<strong>en</strong> samtykke fra d<strong>en</strong> relevante stat, blev betragtet som<br />
neokolonialistiske tiltag og mange udviklingslande er fortsat skeptiske heroverfor, pga. d<strong>en</strong><br />
pot<strong>en</strong>tielt uvelkomne indblanding i stat<strong>en</strong>s interne anligg<strong>en</strong>der.<br />
Samlet set var vilj<strong>en</strong> til at interv<strong>en</strong>ere i d<strong>en</strong>ne periode således reduceret, såvel <strong>af</strong> risiko<strong>en</strong> for at<br />
starte <strong>en</strong> krig mellem stormagterne, som <strong>af</strong> at mange nye stater betragtede interv<strong>en</strong>tioner som et<br />
uvelkomm<strong>en</strong>t levn fra kolonitid<strong>en</strong>. D<strong>en</strong> samlede konsekv<strong>en</strong>s blev, at mange borgerkrige, interne<br />
stridigheder og voldelige konflikter blev betragtet som ind<strong>en</strong>rigsanligg<strong>en</strong>der, der ikke fordrede<br />
substantielle reaktioner fra <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund; herunder Tibet (1950’erne), <strong>det</strong> østlige<br />
52 Wall<strong>en</strong>ste<strong>en</strong> & Johnsson (2004), s. 25-27.<br />
53 Berdal (2004), s. 459.<br />
54 FN (2004) (A), s. 12.<br />
43
Pakistan (1971), Sudan (1956-72), Østtimor (1965 og ig<strong>en</strong> fra 1975), Uganda (1971-79), Cambodia<br />
(1975-79) og Irak (1980’erne). 55<br />
På d<strong>en</strong> måde blev period<strong>en</strong>s inter- såvel som intrastatslige konflikter i store træk ignoreret, og<br />
håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne var i praksis overladt til de <strong>en</strong>kelte stater.<br />
POST 1989-FORTOLKNINGER AF ‘TRUSSEL MOD FREDEN’<br />
Sid<strong>en</strong> <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> kolde krig indikerer praksis, at Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s fortolkning <strong>af</strong> hvad der<br />
udgør <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ har udviklet sig. I modsætning til hvad der var almindeligt under d<strong>en</strong><br />
kolde krig, har Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i 1990’erne og s<strong>en</strong>ere i adskillige tilfælde vurderet, at borgerkrige,<br />
flygtningestrømme, m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser, humanitære katastrofer samt i et <strong>en</strong>kelt tilfælde<br />
overgreb mod demokratiet har udgjort <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’. 56 Med h<strong>en</strong>visning hertil har rå<strong>det</strong><br />
efterfølg<strong>en</strong>de iværksat tvangsforanstaltninger i medfør <strong>af</strong> kapitel VII, herunder ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ i bl.a. Eksjugoslavi<strong>en</strong> (1992), Somalia (1992), Haiti (1993-1994), Rwanda (1994),<br />
Sierra Leone (1997-2002), Østtimor (1999), Liberia (2003) og Côte d’Ivoire (2004). 57 I period<strong>en</strong><br />
1990 til 1999 vedtog Sikkerhedsrå<strong>det</strong> 174 resolutioner med eksplicit h<strong>en</strong>visning til kapitel VII i<br />
modsætning til de førnævnte 22 kapitel VII-resolutioner, vedtaget under d<strong>en</strong> kolde krig. 58 At<br />
konflikter internt i andre stater i de s<strong>en</strong>ere år er blevet betragtet som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ hænger<br />
<strong>en</strong>dvidere samm<strong>en</strong> med, at hovedpart<strong>en</strong> <strong>af</strong> nutid<strong>en</strong>s konflikter er ind<strong>en</strong>rigs, frem for<br />
mellemstatslige. Af de 56 væbnede konflikter der fandt sted mellem 1990 og 2000, var de 53 <strong>af</strong><br />
intrastatslig karakter. 59<br />
1990’ERNE OG DOKTRINEN OM ‘HUMANITÆR INTERVENTION’<br />
Med d<strong>en</strong> kolde krigs <strong>af</strong>slutning og Sovjetunion<strong>en</strong>s kollaps forsvandt Øst/Vest-konflikt<strong>en</strong>s<br />
strategiske fokus, og USA var d<strong>en</strong> <strong>en</strong>este tilbagevær<strong>en</strong>de militære supermagt. I kølvan<strong>det</strong> opstod <strong>en</strong><br />
række konflikter rundt om i verd<strong>en</strong>, og med disse fulgte stor usikkerhed blandt de vestlige magter<br />
55<br />
Hvad angår konflikterne i <strong>det</strong> østlige Pakistan og Cambodia interv<strong>en</strong>erede Indi<strong>en</strong> og Vietnam, om <strong>en</strong>d <strong>det</strong> blev gjort<br />
med ‘selvforsvar’ som begrundelse.<br />
56<br />
DUPI (1999), s. 73.<br />
57<br />
Holsti (2004), s. 158. Se: SC Res 770 (13. august 1992) for Eksjugoslavi<strong>en</strong>, SC Res 794 (3. december 1992) for<br />
Somalia, SC Res 929 (22. juni 1994) for Rwanda, SC Res 940 (29.juli 1994) for Haiti, SC Res 1272 (25. oktober 1999)<br />
for Østtimor, SC Res 1270 (22. oktober 1999) for Sierra Leone, SC Res 1509 (19. september 2003) for Liberia samt SC<br />
Res 1528 (27. februar 2004) for Côte d’Ivoire. (Især i første halvdel <strong>af</strong> 1990’erne <strong>af</strong>stod Kina og Rusland ifm. disse<br />
resolutioner i flere tilfælde fra at stemme, frem for at nedlægge veto).<br />
58<br />
Berdal (2004), s. 459.<br />
59 SIPRI Yearbook (2001), app<strong>en</strong>dix 1A.<br />
44
om omfanget <strong>af</strong> deres pot<strong>en</strong>tielle (med)ansvar. Borgerkrige brød ud i <strong>en</strong> række lande, bl.a. i<br />
Afghanistan, Angola, de tidligere sovjetrepublikker i C<strong>en</strong>tralasi<strong>en</strong> og i Kaukasus, Rwanda, Sierra<br />
Leone, Jugoslavi<strong>en</strong> og i Zaire/Congo. Visse <strong>af</strong> disse krige, som i fx Afghanistan og Angola, var<br />
civile konflikter udløbet <strong>af</strong> d<strong>en</strong> kolde krigs stedfortræderkrige, som fortsatte upåagtet d<strong>en</strong>nes<br />
<strong>af</strong>slutning. Andre konflikter var udsprunget <strong>af</strong> multinationale staters samm<strong>en</strong>brud, hvilket fx gjaldt<br />
krig<strong>en</strong>e i Sovjetunion<strong>en</strong>s efterfølgerstater og i Eksjugoslavi<strong>en</strong>. 60<br />
Storpolitisk set var period<strong>en</strong> efter 1989 mindre konfrontationspræget <strong>en</strong>d d<strong>en</strong> forudgå<strong>en</strong>de. D<strong>en</strong><br />
<strong>internationale</strong> dagsord<strong>en</strong> i 1990’erne var præget <strong>af</strong> fremmels<strong>en</strong> <strong>af</strong> demokrati og liberalisme, samt<br />
fornyet fokus på doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder. Trods <strong>det</strong>, at konflikt<strong>en</strong> mellem<br />
ikke-interv<strong>en</strong>tionsprincippet og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne ikke var blevet løst,<br />
forårsagede <strong>det</strong> ændrede politiske klima <strong>en</strong> vis optimisme, hvad angik mulighed<strong>en</strong> for et mere<br />
handlekr<strong>af</strong>tigt og indflydelsesrigt Sikkerhedsråd, <strong>en</strong>d man havde set hidtil. D<strong>en</strong>ne forhåbning<br />
<strong>af</strong>spejlede sig i d<strong>en</strong> davær<strong>en</strong>de g<strong>en</strong>eralsekretær for FN Boutros Boutros-Ghalis rapport “An Ag<strong>en</strong>da<br />
for Peace”, der blev lanceret i juni 1992:<br />
“In these past months a conviction has grown, among nations large and small, that an opportunity<br />
has be<strong>en</strong> regained to achieve the great objectives of the Charter - a United Nations capable of<br />
maintaining international peace and security, of securing justice and human rights and of<br />
promoting, in the words of the Charter, "social progress and better standards of life in larger<br />
freedom". This opportunity must not be squandered. The Organization must never again be crippled<br />
as it was in the era that has now passed.” 61<br />
Ifølge Boutros-Ghali, skulle stat<strong>en</strong> fortsat udgøre fundam<strong>en</strong>tet i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, m<strong>en</strong><br />
samtidigt fastslog han at: “The time of absolute and exclusive sovereignty... has passed; its theory<br />
was never matched by reality.” 62<br />
Forandringerne i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> politiske klima samt Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s nye fortolkning <strong>af</strong> trusler<br />
mod d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> fred og sikkerhed åbnede i 1990’erne op for mulighed<strong>en</strong> <strong>af</strong> væbnede<br />
interv<strong>en</strong>tioner, der blev karakteriseret som ‘humanitære’. Det problematiske ved d<strong>en</strong>ne kategori<br />
60 Allin (2002).<br />
61 Boutros Ghali (1992), introduktion<strong>en</strong> pkt. 3.<br />
62 Ibid, pkt. 17.<br />
45
estod i konflikt<strong>en</strong> mellem h<strong>en</strong>synet til legalitet<strong>en</strong>, dvs. d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> retsord<strong>en</strong> som sikrer d<strong>en</strong><br />
<strong>internationale</strong> stabilitet, og legitimitet<strong>en</strong>, forstået som nødv<strong>en</strong>dighed<strong>en</strong> <strong>af</strong> at handle pga. ‘trusler<br />
mod fred<strong>en</strong>’, herunder m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser.<br />
‘HUMANITÆR INTERVENTION’ SOM KATEGORI <strong>–</strong> DEFINITORISKE OG PRAKTISKE PROBLEMER<br />
Indholdsmæssigt er ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ hverk<strong>en</strong> formuleret under FN-pagt<strong>en</strong> eller i d<strong>en</strong><br />
øvrige folkeret, og <strong>en</strong> <strong>af</strong> de analytiske udfordringer forbun<strong>det</strong> med fænom<strong>en</strong>et er de definitoriske<br />
variationer. 63<br />
I <strong>det</strong> ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de diskuteres interv<strong>en</strong>tionism<strong>en</strong> i 1990’erne i forhold til kategoriske, definitoriske<br />
og praktiske problemer. Med h<strong>en</strong>blik på at vurdere omfanget <strong>af</strong> de normative forandringer i<br />
international politik samt diskutere disses konsekv<strong>en</strong>ser for forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet og<br />
doktrin<strong>en</strong> om beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, h<strong>en</strong>ledes opmærksomhed<strong>en</strong> på retorikk<strong>en</strong>, der<br />
ledsagede såvel interv<strong>en</strong>tioner bemyndiget <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> som ikke-autoriserede interv<strong>en</strong>tioner.<br />
Ned<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de vil søge at redegøre for og <strong>analyse</strong>re udvalgte interv<strong>en</strong>tioner <strong>af</strong> begge typer.<br />
Diskussion<strong>en</strong> kan overordnet set inddeles i tre kategorier: For <strong>det</strong> første er der spørgsmålet, om <strong>det</strong><br />
er operation<strong>en</strong>s funktion, der definerer om interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> har ‘humanitær’ karakter eller ej. For <strong>det</strong><br />
an<strong>det</strong> er der spørgsmålet, om hvorvidt kategori<strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ bør begrænses til at<br />
omfatte interv<strong>en</strong>tioner iværksat ud<strong>en</strong> værtstat<strong>en</strong>s samtykke. Og sidst er der spørgsmålet, om<br />
hvorvidt ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ forudsætter Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s bemyndigelse.<br />
Efter redegørels<strong>en</strong> for disse problematikker vil <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de diskutere d<strong>en</strong> såkaldt<br />
interv<strong>en</strong>tionistiske ‘norm’, og sætte d<strong>en</strong>ne i forhold til behovet for ‘state lead’, der særligt knytter<br />
an til <strong>det</strong> realpolitiske niveau og til spørgsmål vedrør<strong>en</strong>de statsinteresser og magt.<br />
HUMANITÆR VÆBNET MAGTANVENDELSE?<br />
Diskussion<strong>en</strong> om operation<strong>en</strong>s funktion vedrører indhold og formål. I nogle samm<strong>en</strong>hænge<br />
betragtes nødhjælpsaktioner som operationer, der hverk<strong>en</strong> kan eller bør anskues i samm<strong>en</strong>hæng<br />
med ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. Nødhjælpsaktioner karakteriseres som: “(...) non-coercive action<br />
63 De forskellige definitioner er præget <strong>af</strong> forfatternes fagmæssige tilgang til feltet (nogle er str<strong>en</strong>gt retspositivistiske,<br />
m<strong>en</strong>s andre lægger vægt på etiske eller moralske aspekter). Se fx Holzgrefe (2003), s. 18, Wheeler (2003), s. 194 samt<br />
Roberts (2004) for forskellige definitioner. Sidstnævnte m<strong>en</strong>er at d<strong>en</strong> klassiske humanitære interv<strong>en</strong>tion er ud<strong>en</strong><br />
værtsstat<strong>en</strong>s accept. Roberts (2004) s. 83.<br />
46
to deliver relief supplies and ess<strong>en</strong>tial services to, and to try and s<strong>af</strong>eguard the human rights of,<br />
those in need” 64<br />
Spørgsmålet er om hvorvidt <strong>af</strong>str<strong>af</strong>felsesaktioner bør kategoriseres som ‘humanitære’, i modsætning<br />
til aktioner som sigter til at facilitere nødhjælp til områder ramt <strong>af</strong> humanitære katastrofer/og eller<br />
naturkatastrofer. I samme forbindelse bliver der stillet spørgsmålstegn ved, om nog<strong>en</strong> form for<br />
væbnet magtanv<strong>en</strong>delse kan betegnes som ‘humanitær’, hvis d<strong>en</strong> har et an<strong>det</strong> formål <strong>en</strong>d decideret<br />
nødhjælp eller kommer i form <strong>af</strong> <strong>en</strong> fredsbevar<strong>en</strong>de operation, iværksat under FN-pagt<strong>en</strong>s kapitel<br />
VI.<br />
VÆRTSSTATENS SAMTYKKE<br />
I spørgsmålet om hvorvidt ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ som kategori al<strong>en</strong>e bør omfatte interv<strong>en</strong>tioner<br />
iværksat ud<strong>en</strong> værtstat<strong>en</strong>s samtykke, knytter diskussion<strong>en</strong> sig, i lighed med ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de, an til<br />
indhold og formål.<br />
Under kapitel VII er <strong>det</strong> ikke <strong>en</strong> præmis, at iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> tvangsforanstaltningerne sker med<br />
samtykke fra værtsstat<strong>en</strong>, hvilket også kan <strong>af</strong>læses <strong>af</strong> d<strong>en</strong> varier<strong>en</strong>de grad <strong>af</strong> accept <strong>af</strong> 1990’ernes<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’: Interv<strong>en</strong>tionerne i Bosni<strong>en</strong>-Herzegovina (1992-95), Rwanda, Sierra<br />
Leone, Albani<strong>en</strong> (1997) og Østtimor blev alle g<strong>en</strong>nemført med større eller mindre grad <strong>af</strong> accept fra<br />
de pågæld<strong>en</strong>de regeringer. 65 Interv<strong>en</strong>tionerne i Irak (1991), Somalia, Haiti og Kosovo (1999) blev<br />
iværksat ud<strong>en</strong> værtsstat<strong>en</strong>s samtykke. 66<br />
Interv<strong>en</strong>tioner ud<strong>en</strong> samtykke fra værtsstat<strong>en</strong> karakteriseres ofte som d<strong>en</strong> ‘klassiske’ form for<br />
‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’. 67 M<strong>en</strong> i og med at så stor <strong>en</strong> del <strong>af</strong> 1990’ernes øvrige interv<strong>en</strong>tioner, også<br />
blev karakteriseret som ‘humanitære’, kan fraværet <strong>af</strong> værtsstat<strong>en</strong>s accept ikke være <strong>det</strong> <strong>af</strong>gør<strong>en</strong>de<br />
kriterium. Tilhængere <strong>af</strong>, at stat<strong>en</strong>s suverænitet går forud for doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, betragter ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ ud<strong>en</strong> accept som illegitime, på trods<br />
<strong>af</strong> at kapitel VII ikke forudsætter værtsstat<strong>en</strong>s samtykke for at g<strong>en</strong>nemføre tvangsforanstaltninger.<br />
64 Morris (2004), s. 98.<br />
65 Roberts (2004), s. 83.<br />
66 Om <strong>en</strong>d interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Haiti modstræb<strong>en</strong>de blev accepteret da d<strong>en</strong> interv<strong>en</strong>er<strong>en</strong>de styrke var i luft<strong>en</strong>. Ibid, s. 83.<br />
67 Se fx Roberts (2004), s. 83, samt DUPI’s definition i DUPI (1999), s. 11.<br />
47
INTERVENTIONER OG SPØRGSMÅLET OM BEMYNDIGELSE FRA SIKKERHEDSRÅDET<br />
Hvad dernæst angår spørgsmålet om bemyndigelse fra Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, er der, som <strong>det</strong> allerede er<br />
fremgået, under FN-pagt<strong>en</strong> kun mulighed for brug <strong>af</strong> væbnet magt mellem stater i tilfælde <strong>af</strong><br />
selvforsvar, individuelt såvel som kollektivt, eller magtanv<strong>en</strong>delse bemyndiget <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i<br />
d<strong>en</strong> h<strong>en</strong>sigt at opretholde eller g<strong>en</strong>oprette d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> fred og sikkerhed.<br />
I 1999 definerede DUPI ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ som:<br />
“(...) staters tvangsforanstaltning med væbnet magt mod <strong>en</strong> and<strong>en</strong> stat ud<strong>en</strong> d<strong>en</strong>nes billigelse, med<br />
eller ud<strong>en</strong> bemyndigelse fra FN’s sikkerhedsråd, med <strong>det</strong> formål at forhindre eller standse grove og<br />
omfatt<strong>en</strong>de krænkelser <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne eller d<strong>en</strong> humanitære folkeret.” 68<br />
En positivistisk fortolkning <strong>af</strong> international lov ville nok have forudsat Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
bemyndigelse, fordi der kan argum<strong>en</strong>teres for at interv<strong>en</strong>tioner ud<strong>en</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
bemyndigelse er folkeretsstridige. Problemet med ikke-autoriserede ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ er<br />
at de er i konflikt med forbud<strong>det</strong> mod brug <strong>af</strong> væbnet magt mellem staterne. 69 Situationer, hvor der<br />
alligevel bliver g<strong>en</strong>nemført sådanne interv<strong>en</strong>tioner, kan være i tilfælde hvor Sikkerhedsrå<strong>det</strong> er ude<br />
<strong>af</strong> stand til at bemyndige tvangsforanstaltninger pga. risiko<strong>en</strong> for at et eller flere <strong>af</strong> de perman<strong>en</strong>te<br />
medlemmer vil nedlægge veto. 70 Det kan også være i tilfælde, hvor <strong>det</strong>, ud fra diskussion<strong>en</strong> i<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, står klart, at <strong>en</strong> resolution vil blive nedstemt. Spørgsmålet er, om hvorvidt staterne<br />
herefter, på individuel eller kollektiv basis har ret til at foretage <strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’, eller<br />
om forbud<strong>det</strong> mod brug <strong>af</strong> magt går forud?<br />
I 1990’erne blev interv<strong>en</strong>tioner iværksat såvel med som ud<strong>en</strong> autorisation <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>.<br />
D<strong>en</strong> amerikansk ledede interv<strong>en</strong>tion i Irak i 1991 var d<strong>en</strong> første interv<strong>en</strong>tion, hvis folkeretlige<br />
grundlag der herskede uklarhed om. På samme tid var interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Irak <strong>det</strong> tidligste signal om<br />
normative forandringer i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s beredvillighed til at vurdere <strong>en</strong> humanitær katastrofe<br />
internt i et land som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’.<br />
68 DUPI (1999), s. 11.<br />
69 Jvf. FN-pagt<strong>en</strong> art. 2(4): “All Members shall refrain in their international relations from the threat or use of force<br />
against the territorial integrity or political indep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ce of any state, or in any other manner inconsist<strong>en</strong>t with the<br />
Purposes of the United Nations”.<br />
70 Ved trusler om veto-nedlæggelse er <strong>det</strong> almindelig praksis i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> at <strong>af</strong>stå fra <strong>af</strong>stemninger. Interview med<br />
Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (16. maj 2005).<br />
48
Sikkerhedsrådsresolution 688 fra 1991 udtrykte alvorlig bekymring over:<br />
“(...) the repression of the Iraqi civilian population in many parts of Iraq, including most rec<strong>en</strong>tly in<br />
Kurdish populated areas, which led to a massive flow of refugees towards and across international<br />
frontiers and to crossborder incursions which threat<strong>en</strong> international peace and security in the<br />
region”. 71<br />
I resolution<strong>en</strong> forlangte Sikkerhedsrå<strong>det</strong> at Irak øjeblikkeligt instillede overgreb<strong>en</strong>e, og appellerede<br />
til: “(...) all Member States and to all humanitarian organizations to contribute to these humani-<br />
tarian relief efforts”. 72<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s fordømmelse <strong>af</strong> Irak førte hverk<strong>en</strong> til færre flygtninge eller til overgreb<strong>en</strong>es<br />
ophørt, og i Europa og USA voksede mediebevåg<strong>en</strong>hed<strong>en</strong>. Efterfølg<strong>en</strong>de besluttede regeringerne i<br />
USA, England, Frankrig og Holland at interv<strong>en</strong>ere militært og at etablere ‘sikre zoner’ i d<strong>en</strong><br />
nordlige del <strong>af</strong> lan<strong>det</strong>. Aktion<strong>en</strong> var kontroversiel i internationalt regi, fordi d<strong>en</strong> ikke beroede på et<br />
mandat fra Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, i og med at resolution 688, trods h<strong>en</strong>visning<strong>en</strong> til “trusler mod fred<strong>en</strong>”,<br />
ikke var vedtaget i medfør <strong>af</strong> kapitel VII. De involverede stater retfærdiggjorde imidlertid deres<br />
militære aktion i humanitære v<strong>en</strong>dinger, og d<strong>en</strong> amerikanske præsid<strong>en</strong>t George Bush, Sr. udtalte at:<br />
“(...) all we are doing is motivated by humanitarian concerns.” 73 Præsid<strong>en</strong>t<strong>en</strong> gjorde klart, at han<br />
betragtede operation<strong>en</strong> som vær<strong>en</strong>de i over<strong>en</strong>sstemmelse med resolution 688, pga. d<strong>en</strong>nes<br />
eksplicitering <strong>af</strong> at situation<strong>en</strong> i Irak udgjorde <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’.<br />
Hvad angår retfærdiggørels<strong>en</strong> <strong>af</strong> interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> på såvel et humanitært grundlag som med<br />
h<strong>en</strong>visning til resolution 688, er <strong>det</strong> imidlertid væs<strong>en</strong>tlig at bemærke, at ‘trusl<strong>en</strong> mod fred<strong>en</strong>‘ ifølge<br />
resolution 688, ikke bestod i overgreb mod m<strong>en</strong>neskerettighederne, m<strong>en</strong> derimod i<br />
flygtningestrømme til naboland<strong>en</strong>e 74 (Jvf. citatet på forrige side).<br />
71<br />
SC Res 688 (5. april 1991).<br />
72<br />
Ibid.<br />
73<br />
Wheeler (2004), s. 34.<br />
74<br />
I 1971 havde Indi<strong>en</strong> forsøgt sig med samme argum<strong>en</strong>t, da millioner <strong>af</strong> flygtninge strømmede ind i lan<strong>det</strong>, efter<br />
Pakistans overgreb mod civile i <strong>det</strong> østlige Pakistan. D<strong>en</strong>gang var argum<strong>en</strong>tet blevet <strong>af</strong>vist med at overgreb mod<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne var ind<strong>en</strong> for et giv<strong>en</strong>t lands eg<strong>en</strong> jurisdiktion. Situation<strong>en</strong> <strong>en</strong>dte i <strong>en</strong> pakistansk militær<br />
interv<strong>en</strong>tion i Indi<strong>en</strong> med h<strong>en</strong>visning til selvforsvar (pga. de massive flygtningestrømme).<br />
49
Vurdering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> intern situation som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ stod i skarp kontrast til<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s praksis under d<strong>en</strong> kolde krig. Kun i to tidligere tilfælde var interne konflikter<br />
blevet vurderet som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’. Det var i forbindelse med <strong>det</strong> sydlige Rhodesia og<br />
Syd<strong>af</strong>rika i h<strong>en</strong>holdsvis 1960’erne og 1970’erne, hvor Sikkerhedsrå<strong>det</strong> pga. forhold<strong>en</strong>e i de<br />
pågæld<strong>en</strong>de stater havde indført økonomiske sanktioner. 75<br />
På trods <strong>af</strong> uover<strong>en</strong>sstemmelserne vedrør<strong>en</strong>de <strong>det</strong> folkeretlige grundlag for interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Irak<br />
bidrog operation<strong>en</strong> til udvikling<strong>en</strong> at <strong>en</strong> ny form for interv<strong>en</strong>tionisme. Resolution 688 var d<strong>en</strong><br />
tidligste indikation <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s nyfortolkning <strong>af</strong> begrebet ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’.<br />
I forhold til præced<strong>en</strong>s for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, var betydning<strong>en</strong> <strong>af</strong> resolution 688<br />
imidlertid begrænset <strong>af</strong>, at resolution<strong>en</strong> ikke var blevet vedtaget i medfør <strong>af</strong> kapitel VII og dermed<br />
ikke autoriserede nog<strong>en</strong> form for tvangsforanstaltning. 76 Rusland og Kina havde gjort <strong>det</strong> klart, at<br />
de ville nedlægge veto mod et decideret kapitel VII mandat. Det stod <strong>en</strong>dvidere klart, at mange <strong>af</strong><br />
rå<strong>det</strong>s ikke-perman<strong>en</strong>te medlemmer som nærede modvilje mod indblanding i andre staters interne<br />
anligg<strong>en</strong>der ville have stemt imod <strong>en</strong> str<strong>en</strong>gere ordlyd. 77<br />
Konsekv<strong>en</strong>s<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> retorik, de interv<strong>en</strong>er<strong>en</strong>de stater b<strong>en</strong>yttede i bestræbels<strong>en</strong> på at legitimere<br />
deres aktion, blev start<strong>en</strong> på <strong>en</strong> ny praksis for interv<strong>en</strong>tionisme; nemlig mulighed<strong>en</strong> for at staterne<br />
ud<strong>en</strong> om Sikkerhedsrå<strong>det</strong> kunne forsvare brug <strong>af</strong> magt, såfremt h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> var at etablere<br />
over<strong>en</strong>sstemmelse med <strong>en</strong> sikkerhedsrådsresolution, som krævede respekt for<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne. I forhold til statssuverænitet signalerede episod<strong>en</strong> <strong>en</strong>dvidere, at doktrin<strong>en</strong><br />
om ikke-interv<strong>en</strong>tion ikke var ukrænkelig, hvis <strong>det</strong> angik krænkelser <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne.<br />
Interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>s status under international lov har været omdiskuteret sid<strong>en</strong> 1991, og i nogle<br />
samm<strong>en</strong>hænge karakteriseres d<strong>en</strong> som folkeretsstridig, m<strong>en</strong>s d<strong>en</strong> i andre defineres som legitim. 78<br />
Under alle forhold blev interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> et v<strong>en</strong>depunkt i debatt<strong>en</strong> om statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong><br />
om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne.<br />
75<br />
Se SC Res 217 (20. november 1965) og SC Res 221 (9. april 1966) for Sydrhodesia samt SC Res 418 (4. november<br />
1977) for Syd<strong>af</strong>rika.<br />
76<br />
Wheeler (2004), s. 33.<br />
77<br />
Resolution<strong>en</strong> blev vedtaget med ti stemmer for, tre imod (Cuba, Yem<strong>en</strong> og Zimbabwe) og to <strong>af</strong>stå<strong>en</strong>de (Indi<strong>en</strong> og<br />
Kina).<br />
78<br />
Se fx Wheeler (2004), s. 33 for et eksempel hvor interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> kategoriseres som vær<strong>en</strong>de ud<strong>en</strong> kapitel VII mandat,<br />
og DUPI s. 69 for et eksempel hvor interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> er medtaget på såvel list<strong>en</strong> over interv<strong>en</strong>tioner bemyndiget <strong>af</strong><br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, som list<strong>en</strong> over ikke-autoriserede interv<strong>en</strong>tioner.<br />
50
Frem til interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Kosovo i 1999 var samtlige <strong>af</strong> period<strong>en</strong>s øvrige ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ autoriseret <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, herunder interv<strong>en</strong>tionerne i Somalia, Eksjugoslavi<strong>en</strong>,<br />
Haiti, Rwanda, Sierra Leone, Albani<strong>en</strong> samt i Østtimor.<br />
NATO’s interv<strong>en</strong>tion i Kosovo, der blev g<strong>en</strong>nemført ud<strong>en</strong> autorisation fra Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, brød<br />
med <strong>det</strong>te mønster og var <strong>af</strong> samme årsag kontroversiel. Sikkerhedsrå<strong>det</strong> havde været involveret i<br />
forsøget på at finde <strong>en</strong> fredelig løsning på konflikt<strong>en</strong>, m<strong>en</strong> trusler om Ruslands og Kinas anv<strong>en</strong>delse<br />
<strong>af</strong> vetorett<strong>en</strong> forhindrede vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> resolution om militær interv<strong>en</strong>tion i region<strong>en</strong>. Det blev i<br />
ste<strong>det</strong> NATO der i 1999 g<strong>en</strong>nemførte <strong>en</strong> militær aktion i Kosovo, og først herefter blev<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ig<strong>en</strong> involveret i situation<strong>en</strong>. Forbundsrepublikk<strong>en</strong> Jugoslavi<strong>en</strong> havde indvilget i <strong>en</strong><br />
<strong>af</strong>tale med G8-land<strong>en</strong>e om selvstyre for Kosovo, hvilket Sikkerhedsrå<strong>det</strong> hilste velkomm<strong>en</strong> og<br />
oprettede <strong>en</strong> international sikkerhedsstyrke i områ<strong>det</strong>. 79<br />
Også d<strong>en</strong>ne interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>s legitimitet har været omdiskuteret pga. d<strong>en</strong> mangl<strong>en</strong>de autorisation fra<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, og aktion<strong>en</strong> har været kritiseret for at være g<strong>en</strong>nemført på et folkeretsstridigt<br />
grundlag. Omstændighederne som interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> blev iværksat under, er imidlertid blevet fremført<br />
som <strong>det</strong> legitimer<strong>en</strong>de argum<strong>en</strong>t, og NATO forsvarede ikke interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> med h<strong>en</strong>visning til<br />
international lov, m<strong>en</strong> derimod med at: “(…) the persecution of Kosovar Albanians created a moral<br />
imperative to act.” 80 Kosovo-rapport<strong>en</strong>, der blev udgivet i 2000, konkluderede at:<br />
“(...) the NATO military interv<strong>en</strong>tion was illegal but legitimate. It was illegal because it did not<br />
receive prior approval from the United Nations Security Council. However, the Commission<br />
considers that the interv<strong>en</strong>tion was justified because all diplomatic av<strong>en</strong>ues had be<strong>en</strong> exhausted and<br />
because the interv<strong>en</strong>tion had the effect of liberating the majority population of Kosovo from a long<br />
period of oppression under Serbian rule.” 81<br />
Både Irak og Kosovo illustrerer begrænsning<strong>en</strong> <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s handlekr<strong>af</strong>t, m<strong>en</strong> <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktion indikerer samtidigt <strong>en</strong> spir<strong>en</strong>de t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s til i nogle tilfælde at at<br />
acceptere interv<strong>en</strong>tioner ud<strong>en</strong> om FN. Da Rusland i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, m<strong>en</strong>s Kosovo aktion<strong>en</strong> stod på<br />
i 1999, fremlagde et forslag om fordømmelse <strong>af</strong> interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> som <strong>en</strong> krænkelse <strong>af</strong> FN-pagt<strong>en</strong>s<br />
79 SC Res 1244 (10. juni 1999). G8 er <strong>en</strong> forkortelse for “Group of Eight”. Et uformelt økonomisk-politisk samråd<br />
bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong> verd<strong>en</strong>s otte før<strong>en</strong>de industrilande: Canada, Frankrig, Itali<strong>en</strong>, Japan, Rusland, Storbritanni<strong>en</strong>, Tyskland og<br />
USA.<br />
80 Williams & Bellamy (2005), s. 41.<br />
81 Indep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>t International Commission on Kosovo (2000), s. 4.<br />
51
artikel 2(4), blev <strong>det</strong>te <strong>en</strong>dvidere nedstemt med 12 stemmer mod 3 (Rusland, Kina og Namibia). 82<br />
Hovedpart<strong>en</strong> <strong>af</strong> de stater der stemte imod, var ikke NATO-medlemmer som alligevel valgte at støtte<br />
aktion<strong>en</strong>, og fraværet <strong>af</strong> fordømmelse <strong>af</strong> NATO-aktion<strong>en</strong> indikerer Rå<strong>det</strong>s stilling i sag<strong>en</strong>, samt at<br />
<strong>det</strong> i visse tilfælde var blevet acceptabelt at handle ud<strong>en</strong>om FN. 83<br />
Efterfølg<strong>en</strong>de accepterede både Rusland og Kina indirekte, at aktion<strong>en</strong> blev legitimeret i og med at<br />
begge stater stemte for resolution 1244, der iværksatte FN’s mission i Kosovo (UNMIK). 84<br />
Som <strong>det</strong> er fremgået muliggjorde <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> på d<strong>en</strong> kolde krig operationer, som ikke havde<br />
kunnet g<strong>en</strong>nemføres tidligere. I 1990’erne blev adskillige ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ iværksat i<br />
tilfælde hvor: “(...) a governm<strong>en</strong>t has turned the machinery of the state against its own people, or<br />
where the state has collapsed into lawlessness.” 85 Hverk<strong>en</strong> accept<strong>en</strong> fra værtsstat<strong>en</strong> eller<br />
bemyndigels<strong>en</strong> fra Sikkerhedsrå<strong>det</strong> var et <strong>af</strong>gør<strong>en</strong>de kriterium for at interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> kunne<br />
kategoriseres som ‘humanitær’. Det var dog i de fleste tilfælde Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, som havde<br />
iværksat operationerne, og trods d<strong>en</strong> spir<strong>en</strong>de t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s til at accept <strong>af</strong> visse ikke-autoriserede<br />
interv<strong>en</strong>tioner, er der, jvf. d<strong>en</strong> store debat som undtagelserne skabte, ikke noget der tyder på at disse<br />
nu var g<strong>en</strong>erelt accepteret i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Dog indikerer omfanget <strong>af</strong> staternes kritik at<br />
være blevet mindre i de tilfælde, hvor <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion var moralsk betinget, ligesom der i tilfæl<strong>det</strong><br />
med Kosovo efterfølg<strong>en</strong>de var støtte fra FN, fordi interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> havde været <strong>af</strong> ‘humanitær’<br />
karakter. Det var dog ikke <strong>en</strong>sbetyd<strong>en</strong>de med, at der nu i folkerett<strong>en</strong> var blevet etableret <strong>en</strong> ret til<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ ud<strong>en</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s bemyndigelse. 86<br />
DEN INTERVENTIONISTISKE ‘NORM’ OG ‘STATE LEAD’<br />
De definitoriske variationer <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ som er g<strong>en</strong>nemgået i <strong>det</strong> ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de,<br />
tegner sig imidlertid kun for <strong>en</strong> del <strong>af</strong> problemet. En and<strong>en</strong> del knytter sig til overvejelser<br />
vedrør<strong>en</strong>de d<strong>en</strong> såkaldte interv<strong>en</strong>tionistiske ‘norm’ og praksis i forhold hertil.<br />
82<br />
UN Press Release SC/6659 (26. marts 1999).<br />
83<br />
Ikke NATO-land<strong>en</strong>e var: Malaysia, Gambia, Gabon, Slov<strong>en</strong>i<strong>en</strong>, Brasili<strong>en</strong> og Arg<strong>en</strong>tina.<br />
84<br />
SC Res 1244 (10. juni 1999). UNMIK: United Nations Interim Administration Mission in Kosovo.<br />
85<br />
Wheeler (2000), s. 27.<br />
86<br />
I <strong>en</strong> opfølgning på DUPI-rapport<strong>en</strong> fra 1999 “Nye trusler og militær magtanv<strong>en</strong>delse” er <strong>en</strong> <strong>af</strong> hovedkonklusionerne<br />
netop, at <strong>det</strong> kun i exceptionelle tilfælde skal være muligt at gå ud<strong>en</strong> om FN’s Sikkerhedsråd. <strong>DIIS</strong> (2005).<br />
52
Ifølge FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær Kofi Annan var 1990’ernes udvikling udtryk for <strong>en</strong>: “(...) international<br />
norm in favour of interv<strong>en</strong>tion to protect civilians...”. 87 H<strong>en</strong>synet til civilbefolkning<strong>en</strong> var da også<br />
et fremtræd<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>t i samtlige resolutioner, forud<strong>en</strong> i de to interv<strong>en</strong>tioner iværksat ud<strong>en</strong> om<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. M<strong>en</strong> i forhold til <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tionistisk ‘norm’ om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne er <strong>det</strong> væs<strong>en</strong>tligt at bemærke, at Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s argum<strong>en</strong>t for at betegne<br />
<strong>en</strong> situation som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’, i langt fra alle tilfælde bestod i overgreb mod<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, og at der i resolutionerne typisk blev lagt vægt på situation<strong>en</strong>s “unikke<br />
karakter” for netop at undgå at skabe præced<strong>en</strong>s.<br />
Da USA i 1992 tilbød at s<strong>en</strong>de tropper til <strong>det</strong> borgerkrigsramte Somalia, vedtog Sikkerhedsrå<strong>det</strong><br />
<strong>en</strong>stemmigt resolution 794, der under kapitel VII fastslog at situation<strong>en</strong>s “(...) unique character...”<br />
fordrede et exceptionelt respons, m<strong>en</strong> også at:<br />
“[the] magnitude of the human tragedy caused by the conflict in Somalia, further exacerbated by<br />
the obstacles being created to the distribution of humanitarian assistance, constitutes a threat to<br />
international peace and security”. 88<br />
Medlemsstater blev bemyndiget til at b<strong>en</strong>ytte: “(...) all necessary means to establish as soon as<br />
possible a secure <strong>en</strong>vironm<strong>en</strong>t for humanitarian relief operations in Somalia”. 89<br />
Det er <strong>en</strong> væs<strong>en</strong>tlig <strong>det</strong>alje, at resolution<strong>en</strong> fastslog at <strong>det</strong> var situation<strong>en</strong>s “unikke karakter” der<br />
havde ledt til <strong>det</strong> exceptionelle respons. I debatt<strong>en</strong> i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> blev der argum<strong>en</strong>teret for, at<br />
<strong>det</strong> unikke bestod i fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> regering, der således hverk<strong>en</strong> kunne <strong>af</strong>vise eller acceptere<br />
interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>.<br />
Ligeledes blev situation<strong>en</strong> i Haiti i 1994, hvor d<strong>en</strong> demokratisk valgte regering var blevet <strong>af</strong>sat ved<br />
et militærkup, karakteriseret som “(...) unique and exceptional”, og interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> er foreløbigt<br />
også <strong>det</strong> <strong>en</strong>este eksempel på <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion i medfør <strong>af</strong> kapitel VII med h<strong>en</strong>blik på at g<strong>en</strong>oprette<br />
demokratiet i <strong>en</strong> stat, hvor d<strong>en</strong> valgte regering er fjernet med magt. 90<br />
87<br />
UNPress Release SG/SM/7136 (20. september 1999).<br />
88<br />
SC Res 794 (3. december 1992).<br />
89<br />
Ibid.<br />
90<br />
SC Res 841 (16. juni 1993).<br />
53
På samme måde og <strong>af</strong> samme årsag blev situation<strong>en</strong> i Rwanda i 1994, karakteriseret som <strong>en</strong>:<br />
“(...) unique case which demands an urg<strong>en</strong>t response by the international community...”, og<br />
efterfølg<strong>en</strong>de var Frankrig bemyndiget til at b<strong>en</strong>ytte: “(...) all necessary means...” til at sætte <strong>en</strong><br />
stopper for blodighederne. 91 I forhold til konflikt<strong>en</strong> mellem statssuverænitet og<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder er <strong>det</strong> interessante ved interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Rwanda, at diskussion<strong>en</strong> i<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ikke handlede om hvorvidt FN havde ret til at interv<strong>en</strong>ere eller ej. Sikkerhedsrå<strong>det</strong><br />
formåede ikke at standse folkedrabet i tide, m<strong>en</strong> staternes tilbagehold<strong>en</strong>hed bundede snarere i <strong>en</strong><br />
tøv<strong>en</strong> overfor: “(...) the human and other cost of interv<strong>en</strong>tion, and doubts that the use of force<br />
would be succesful...”, <strong>en</strong>d i overvejelser vedrør<strong>en</strong>de suverænitet. 92<br />
D<strong>en</strong>ne antagelse om staternes forbehold skal forstås i samm<strong>en</strong>hæng med, at ‘somalia-syndromet’<br />
efter 1992 var blevet synonym for de vestlige staters forbehold mod at s<strong>en</strong>de tropper til fremmede<br />
lande <strong>af</strong> humanitære årsager. 93<br />
I forhold til 1990’ernes “(...) norm...to protect civilians...”. 94 , jvf. Kofi Annans citatet ov<strong>en</strong>for, var<br />
<strong>det</strong> således i bemærkelsesværdigt få tilfælde at period<strong>en</strong>s ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ blev iværksat<br />
med eksplicit h<strong>en</strong>visning til overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne. Samlet set <strong>af</strong>spejlede de<br />
varier<strong>en</strong>de fortolkninger, <strong>af</strong> hvad der udgjorde <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ kombineret med forbehold<br />
overfor pot<strong>en</strong>tiel præced<strong>en</strong>sskabelse, et splittet Sikkerhedsråd hvad angik udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong><br />
interv<strong>en</strong>tionistisk ‘norm’.<br />
I forlængelse <strong>af</strong> de definitoriske og kategoriske problematikker er <strong>det</strong> <strong>en</strong> væs<strong>en</strong>tlig forudsætning for<br />
international ager<strong>en</strong>, herunder iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, at Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
opmærksomhed rettes mod d<strong>en</strong> pågæld<strong>en</strong>de konflikt. 95 Dette fordrer, at <strong>en</strong> medlemsstat bringer <strong>det</strong><br />
til Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s stillingtag<strong>en</strong> og evt. fremsætter et resolutionsudkast. Hvis rå<strong>det</strong> efterfølg<strong>en</strong>de<br />
91 SC Res 929 (22. juni 1994).<br />
92 Annan (1999), s. 21.<br />
93 Interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Somalia <strong>en</strong>dte i <strong>en</strong> konfrontation mellem lokale oprørsstyrker og FN’s UNSOM II personel, hvor 18<br />
amerikanske soldater omkom ved nedskydning<strong>en</strong> <strong>af</strong> tre Black Hawk helikoptere. I praksis kom <strong>det</strong> til at betyde, at FNtropperne<br />
forlod Somalia tidligere <strong>en</strong>d oprindelig planlagt og ud<strong>en</strong> at have opfyldt de erklærede mål deres mandat havde<br />
fordret. På d<strong>en</strong> måde blev Somalia interv<strong>en</strong>tion både et skridt i retning <strong>af</strong> <strong>en</strong> ‘norm’ for beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, samtidigt med at interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> indikerede et <strong>af</strong> de store praktiske problemer forbun<strong>det</strong><br />
hermed. ‘Somalia syndromet’, eller d<strong>en</strong> såkaldte ‘body-bag’ faktor, blev synonym for vestlige staters forbehold mod at<br />
ofre egne soldater i ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i fremmede lande.<br />
94 UNPress Release SG/SM/7136 (20. september 1999).<br />
95 Det er medlemmerne <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong> (og øvrige medlemsstater via d<strong>en</strong>ne) der kan bringe<br />
konflikter, situationer, emner etc. for Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. Mange <strong>af</strong>taler bliver indgået i ‘korridorerne’, og situationer som<br />
de fem perman<strong>en</strong>te medlemmer ikke vil have på dagsord<strong>en</strong><strong>en</strong> kommer ikke til debat, hvilket forklarer fraværet <strong>af</strong><br />
adskillige konflikter på Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s dagsord<strong>en</strong>, som fx Tjetj<strong>en</strong>i<strong>en</strong> og Tibet.<br />
54
eslutter at autorisere <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion i medfør <strong>af</strong> kapitel VII, skal opfordring<strong>en</strong> tages op <strong>af</strong> et eller<br />
flere medlemsstater. Dette forudsætter ig<strong>en</strong>, at medlemsstaterne er villige til at bruge <strong>af</strong> egne midler<br />
og evt. sætte egne tropper på spil. 96 Med folkedrabet i Rwanda (1994) i erindring er <strong>det</strong> langtfra i<br />
alle konflikter at hjælp<strong>en</strong> kommer i tide.<br />
I samm<strong>en</strong>hæng med 1990’ernes interv<strong>en</strong>tionisme udvikledes <strong>en</strong> praksis for ‘state lead’. 97 D<strong>en</strong>ne<br />
praksis skal forstås således, at visse stater i forskellige situationer tog initiativet til at sætte <strong>en</strong> giv<strong>en</strong><br />
konflikt på d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> dagsord<strong>en</strong>. I flere tilfælde blev <strong>det</strong> d<strong>en</strong> selvsamme stat, som sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong><br />
påtog sig lederskabet i <strong>en</strong> efterfølg<strong>en</strong>de interv<strong>en</strong>tion (jvf. USA i Irak, Somalia, Haiti og Kosovo,<br />
samt deltagels<strong>en</strong> i NATO <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>tet i Kosovo. Derudover gjaldt <strong>det</strong> også Frankrig i Rwanda,<br />
Itali<strong>en</strong> i Albani<strong>en</strong>, Australi<strong>en</strong> i Østtimor samt England i Sierra Leone). 98 I d<strong>en</strong> forbindelse er <strong>det</strong><br />
interessant at overveje udvikling<strong>en</strong> i 1990’erne i relation til <strong>det</strong> realpolitiske niveau i international<br />
politik. I vurdering<strong>en</strong> <strong>af</strong> forhol<strong>det</strong> mellem rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau,<br />
er <strong>det</strong>te forhold væs<strong>en</strong>tligt, fordi d<strong>en</strong>ne type ‘state lead’ har været kritiseret for at være et middel i<br />
staternes bestræbelser på at oprette eller bibeholde <strong>en</strong> magtposition eller på and<strong>en</strong> måde varetage<br />
egne interesser. Kritikere fremhæver, at stater med interesser i andre stater, kan være tilbøjelige til<br />
at interv<strong>en</strong>ere i <strong>det</strong> omfang <strong>det</strong> er i deres eg<strong>en</strong> interesse, m<strong>en</strong>s der omv<strong>en</strong>dt ikke interv<strong>en</strong>eres i stater<br />
hvor ing<strong>en</strong> har interesser. 99 I d<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>hæng skal <strong>en</strong>dvidere fremhæves <strong>det</strong> problematiske i, at<br />
der ind<strong>en</strong>for FN-regi ikke findes andre muligheder for håndhævelse <strong>af</strong> resolutioner i og med at FN<br />
ikke har sin egne tropper.<br />
Samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de skal udvikling<strong>en</strong> i 1990’erne forstås i samm<strong>en</strong>hæng med såvel de definitoriske<br />
som de kategoriske og praktiske forbehold, og ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ <strong>af</strong>spejler rationaler på<br />
både <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau. Interv<strong>en</strong>tionerne <strong>af</strong>spejler tilstedeværels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
noget, der defineres som <strong>en</strong> ‘humanitær impuls’: “(...) the understandable human desire to help<br />
those in life-threat<strong>en</strong>ing distress resulting from armed conflict”. 100 M<strong>en</strong> samtidigt reflekterer de<br />
også <strong>en</strong> realpolitisk virkelighed, hvor nogle reddes og andre forgår. Derfor skal ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ ikke nødv<strong>en</strong>digvis forstås som hjælpeaktioner der impulsivt igangsættes i alle de<br />
tilfælde hvor behovet opstår, m<strong>en</strong> snarere som et fænom<strong>en</strong> der iværksættes i de tilfælde hvor: “(...)<br />
96<br />
Interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
97<br />
Ibid.<br />
98<br />
Interview med Samantha Power (12. juli 2005).<br />
99<br />
Interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
100<br />
Weiss (2004) (A), s. 37.<br />
55
humanitarian and strategic interests coincides” 101 , og at sådanne situationer er <strong>en</strong> mulighed: “(…)<br />
for those seeking to act on the humanitarian impulse in the Security Council” 102 .<br />
ICISS-RAPPORTEN OG ‘ANSVARET TIL AT BESKYTTE’<br />
I forlængelse <strong>af</strong> <strong>af</strong>snittet om humanitære interv<strong>en</strong>tioner, vil <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de være konc<strong>en</strong>treret om to<br />
væs<strong>en</strong>tlige elem<strong>en</strong>ter i forhol<strong>det</strong> mellem ideologiske og realpolitiske rationaler i international<br />
politik: ICISS-rapport<strong>en</strong> der sigtede til at etablere kons<strong>en</strong>sus vedrør<strong>en</strong>de kriterier for ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’, og krig<strong>en</strong> mod terror, der blev indledt efter 11. september 2001.<br />
På FN’s 54. g<strong>en</strong>eralforsamling i september 1999 igangsatte Kofi Annan <strong>en</strong> debat i forsamling<strong>en</strong>,<br />
om: “(...) the prospects of human security and interv<strong>en</strong>tion in the next c<strong>en</strong>tury”. 103 Med<br />
udgangspunkt i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s tøv<strong>en</strong>de eller mangl<strong>en</strong>de handl<strong>en</strong> i Rwanda og Kosovo i<br />
h<strong>en</strong>holdsvis 1994 og 1999, opfordrede han FN’s medlemsstater til at finde fælles ståsted i<br />
håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> FN-pagt<strong>en</strong>, og navnlig at etablere kons<strong>en</strong>sus i forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet<br />
og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder. 104 I 2000 off<strong>en</strong>tliggjorde Kofi Annan mill<strong>en</strong>nium rapport<strong>en</strong><br />
“We the peoples. The role of the United Nations in the 21st C<strong>en</strong>tury”, der omhandlede FN’s rolle<br />
og ansvar i <strong>det</strong> 21. århundrede. 105 I rapport<strong>en</strong> opsummerede Kofi Annan ig<strong>en</strong> problematikk<strong>en</strong><br />
omkring iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’:<br />
“(…) if humanitarian interv<strong>en</strong>tion is, indeed, an unacceptable assault on sovereignty, how should<br />
we respond to a Rwanda, to a Srebr<strong>en</strong>ica <strong>–</strong> to gross and systematic violations of human rights that<br />
off<strong>en</strong>d every precept of our common humanity?” 106<br />
I september 2000 blev udfordring<strong>en</strong> taget op <strong>af</strong> d<strong>en</strong> canadiske regering, der nedsatte ‘The<br />
International Commission on Interv<strong>en</strong>tion and State Sovereignty’ (ICISS), som skulle udarbejde og<br />
standardisere kriterier for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. 107 Kommission<strong>en</strong>s mandat var specifikt at<br />
skabe:<br />
101<br />
Ibid.<br />
102<br />
Ibid.<br />
103<br />
UN Press Release SG/SM/7136 (20. september 1999).<br />
104<br />
Ibid.<br />
105<br />
FN (2000), s. 5 <strong>–</strong>7.<br />
106<br />
Ibid, s.48.<br />
107<br />
ICISS blev nedsat på FN Mill<strong>en</strong>nium topmø<strong>det</strong> 7. september 2000.<br />
56
“(…) a broader understanding of the problem of reconciling interv<strong>en</strong>tion for human protection<br />
purposes and sovereignty; more specifically...to try to develop a global political cons<strong>en</strong>sus on how<br />
to move from polemics <strong>–</strong> and oft<strong>en</strong> paralysis <strong>–</strong> towards action within the international system,<br />
particularly through the United Nations.” 108<br />
I december 2001 off<strong>en</strong>tliggjorde ICISS-kommission<strong>en</strong> rapport<strong>en</strong> “The Responsibility to Protect”. 109<br />
Rapport<strong>en</strong> skulle indgå som bidrag i debatt<strong>en</strong> i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund og havde ing<strong>en</strong> formel<br />
status. I rapport<strong>en</strong> <strong>analyse</strong>res forhol<strong>det</strong> mellem stat<strong>en</strong> og d<strong>en</strong>s borgere samt forhol<strong>det</strong> og<br />
forpligtelserne stater imellem.<br />
Fokus i rapport<strong>en</strong> var eksplicitering<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘ansvaret til at beskytte’ i modsætning til ‘rett<strong>en</strong> til at<br />
interv<strong>en</strong>ere’. Med d<strong>en</strong>ne foreslåede terminologiske nytænkning var <strong>det</strong> kommission<strong>en</strong>s h<strong>en</strong>sigt at<br />
skabe debat om måd<strong>en</strong> at tænke ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ på.<br />
Som udgangspunkt fastslog rapport<strong>en</strong> støtte til suverænitetsbegrebet, som statslig rettighed m<strong>en</strong><br />
også som forpligtelse: “State Sovereignty implies responsibility, and the primary responsibility for<br />
the protection of its people lies with the state itself.” 110 Som sådan adskiller d<strong>en</strong>ne position sig ikke<br />
fra d<strong>en</strong> traditionelle forståelse <strong>af</strong> suverænitetsbegrebet, m<strong>en</strong> d<strong>en</strong> næste paragr<strong>af</strong> i rapport<strong>en</strong>s ‘Core<br />
Principles’ fastslog at:<br />
“Where a population is suffering serious harm, as a result of internal war, insurg<strong>en</strong>cy, repression<br />
or state failure, and the state in question is unwilling or unable to halt or avert it, the principle of<br />
non interv<strong>en</strong>tion yields to the international responsibility to protect.” 111<br />
Det er væs<strong>en</strong>tligt at bemærke, at d<strong>en</strong>ne formulering ikke søger at fastslå rett<strong>en</strong> til at interv<strong>en</strong>ere m<strong>en</strong><br />
snarere forpligtels<strong>en</strong> til at beskytte. Rapport<strong>en</strong> g<strong>en</strong>bekræfter d<strong>en</strong> traditionelle opfattelse <strong>af</strong><br />
statssuverænitet, m<strong>en</strong> insisterer på at d<strong>en</strong>ne også implicerer staters ansvar til at beskytte sine egne<br />
borgere. I et tilfælde hvor stat<strong>en</strong> er ude <strong>af</strong> stand til, eller mangler vilje til at overholde d<strong>en</strong>ne<br />
forpligtelse, overgår ansvaret til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Herved supplem<strong>en</strong>teres d<strong>en</strong> suveræne<br />
108<br />
ICISS (2001) (A), s. 2.<br />
109<br />
Ibid.<br />
110<br />
Ibid, s. XI (1) A.<br />
111<br />
Ibid, s. XI (1) B.<br />
57
stats anerk<strong>en</strong>dte karakteristika (territorium, regering og befolkning) med respekt for<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne. 112<br />
Rapport<strong>en</strong>s grundlag bygger videre på ide<strong>en</strong> om ‘sovereignty as responsibility’, der tidligere er<br />
skitseret <strong>af</strong> Francis M. D<strong>en</strong>g, FN g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong>s forh<strong>en</strong>vær<strong>en</strong>de særlige repræs<strong>en</strong>tant for internt<br />
fordrevne. 113 I “Sovereignty as Responsibility <strong>–</strong> Conflict Managem<strong>en</strong>t in Africa” argum<strong>en</strong>terede<br />
D<strong>en</strong>g m. fl. for, at suverænitet ikke skal fungere som forsvar mod ekstern indblanding i interne<br />
anligg<strong>en</strong>der:<br />
“It is … recognized that sovereignty carries with it certain responsibilities for which governm<strong>en</strong>ts<br />
must be held accountable. And they are accountable not only to their national constitu<strong>en</strong>cies but<br />
ultimately to the international community…” 114<br />
Budskabet såvel som terminologi<strong>en</strong> i ICISS-rapport<strong>en</strong> lægger sig på flere måder op ad D<strong>en</strong>gs<br />
perspektiver, og introducerede nytænkning ved bl.a. at fokusere på d<strong>en</strong> gruppe, som har behov for<br />
beskyttelse, snarere <strong>en</strong>d dem, som måtte overveje at iværksætte <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion. Rapport<strong>en</strong><br />
påpegede desud<strong>en</strong>, at ‘ansvaret til at beskytte’ indebærer an<strong>det</strong> og mere <strong>en</strong>d at interv<strong>en</strong>ere. Det<br />
implicerer også ansvaret til at forebygge humanitære katastrofer, ‘responsibility to prev<strong>en</strong>t’ samt<br />
ansvar for at g<strong>en</strong>opbygge efter interv<strong>en</strong>tioner, ‘responsibility to rebuild’. 115<br />
Med ‘ansvaret til at beskytte’ følger også ansvaret til at reagere på situationer, hvor<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder krænkes. I situationer hvor forebygg<strong>en</strong>de arbejde ikke er nok, eller hvis <strong>en</strong> stat<br />
ikke er i stand til at beskytte egne borgere, kan <strong>det</strong> blive nødv<strong>en</strong>digt for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund<br />
at sanktionere eller g<strong>en</strong>nemføre interv<strong>en</strong>tioner. Førstnævnte kan være <strong>af</strong> både politisk, retslig eller<br />
økonomisk karakter, m<strong>en</strong>s interv<strong>en</strong>tioner <strong>af</strong> militær karakter ifølge kommission<strong>en</strong> kun bør<br />
iværksættes i ekstreme tilfælde. 116<br />
Ifølge kommission<strong>en</strong> findes ing<strong>en</strong> bedre institution <strong>en</strong>d Sikkerhedsrå<strong>det</strong> til at bemyndige militære<br />
aktioner, og <strong>det</strong> var således ikke rapport<strong>en</strong>s anbefaling at etablere et nyt organ, som kunne varetage<br />
112 Weiss (2004) (B), s. 138.<br />
113 Williams and Bellamy (2005), s. 28, Macfarlane, Thielking and Weiss (2004), s. 978, Wheeler (2004), s. 37 og<br />
Weiss (2004) (B), s. 139.<br />
114 D<strong>en</strong>g, Kimaro, m.fl. (1996), s. 1.<br />
115 ICISS (2001) (A), s. 17.<br />
116 Ibid, s. 29-32.<br />
58
d<strong>en</strong>ne funktion. 117 Sikkerhedsrå<strong>det</strong> skulle derimod effektiviseres for hurtigere at kunne opnå<br />
kons<strong>en</strong>sus om, hvor og hvornår <strong>en</strong> humanitær interv<strong>en</strong>tion skulle iværksættes. 118 Som et redskab<br />
hertil foreslog kommission<strong>en</strong> seks kriterier som grundlag for legitimering <strong>af</strong> militære<br />
interv<strong>en</strong>tioner: “(…)right authority, just cause, right int<strong>en</strong>tion, last resort, proportional means and<br />
reasonable prospects”. 119 Det var forhåbning<strong>en</strong>, at disse kriterier dels ville gøre <strong>det</strong> lettere for<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> at nå til <strong>en</strong>ighed, og dels ville tilføje ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ legitimitet i<br />
tilfælde hvor Sikkerhedsrå<strong>det</strong> var ude <strong>af</strong> stand til at handle. 120<br />
For at lette process<strong>en</strong> omkring iværksættelse <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ har kommission<strong>en</strong><br />
anbefalet, at Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s fem perman<strong>en</strong>te medlemmer begrænser deres brug <strong>af</strong> vetorett<strong>en</strong> og<br />
helt undlader at b<strong>en</strong>ytte d<strong>en</strong> i sager, hvor de ikke har vitale interesser. 121<br />
I tilfælde <strong>af</strong> at Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ikke formår at reagere, er alternativet ifølge rapport<strong>en</strong> at rejse d<strong>en</strong><br />
pågæld<strong>en</strong>de problematik i FN’s g<strong>en</strong>eralforsamling, eller i <strong>en</strong> regional organisation som også skal<br />
søge Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s bemyndigelse. 122 Hvis disse organer heller ikke evner at handle, er <strong>det</strong> ra p-<br />
port<strong>en</strong>s anbefaling at:“(...) concerned states may not rule out other means to meet the gravity and<br />
urg<strong>en</strong>cy of that situation”. 123<br />
Samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de lægger rapport<strong>en</strong> vægt på ‘ansvar’ (responsibility) frem for ‘rettighed’ (right) og<br />
<strong>det</strong> fremgår klart, at unilaterale operationer kun må finde sted i tilfælde, hvor alle muligheder for at<br />
opnå FN’s autorisation er udtømte. 124<br />
DEBATTEN OM ICISS-RAPPORTEN<br />
Rapport<strong>en</strong> betragtes som et væs<strong>en</strong>tligt bidrag til debatt<strong>en</strong> og har fremkaldt adskillige reaktioner<br />
både fra organisationer, akademiske kredse og <strong>det</strong> civile samfund. 125<br />
117 Ibid.<br />
118 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 11.<br />
119 ICISS (2001) (A), s. 32.<br />
120 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 11.<br />
121 ICISS (2001) (A), s. XIII (3) D.<br />
122 At lade <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> sag rejse i g<strong>en</strong>eralforsamling<strong>en</strong> er ikke et nyt forslag, m<strong>en</strong> derimod forsøget på g<strong>en</strong>oplivning <strong>af</strong> <strong>en</strong><br />
gammel m<strong>en</strong> ikke særlig anv<strong>en</strong>dt praksis. I 1950 og som følge <strong>af</strong> spændinger i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> pga. Koreakrig<strong>en</strong>,<br />
vedtog FN’s g<strong>en</strong>eralforsamling ‘Uniting for Peace’ resolution<strong>en</strong>. Ifølge d<strong>en</strong>ne fik g<strong>en</strong>eralforsamling<strong>en</strong> ansvar for d<strong>en</strong><br />
<strong>internationale</strong> fred og sikkerhed i de tilfælde hvor Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, pga. <strong>af</strong> vetorett<strong>en</strong>, var handlingslammet.<br />
Resolution<strong>en</strong> giver dog ikke g<strong>en</strong>eralforsamling<strong>en</strong> retligt grundlag for at autorisere ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. DUPI<br />
(1999) s. 64-65.<br />
123 ICISS (2001) (A), s. XIII (3) F.<br />
124 Ibid, s. XIII (3) D, E, F.<br />
125 Roberts (2003), s. 142.<br />
59
På konfer<strong>en</strong>c<strong>en</strong> ‘Stockholm International Forum’ i januar 2004 sagde FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær Kofi<br />
Annan om samme emne:<br />
“Thanks to the Commission, we now understand that the issue is not one of a right to interv<strong>en</strong>e, but<br />
rather a responsibility <strong>–</strong> in the first instance, a responsibility of all States to protect their own<br />
populations, but ultimately a responsibility of the whole human race, to protect our fellow human<br />
beings from extreme abuse wherever and wh<strong>en</strong>ever it occurs.” 126<br />
På nogle områder har ICISS muliggjort <strong>en</strong> omstøbning <strong>af</strong> debatt<strong>en</strong> om ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i<br />
<strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Ved at ændre terminologi<strong>en</strong> har rapport<strong>en</strong> formået at skabe <strong>en</strong> bredere<br />
international debat, og ved konsekv<strong>en</strong>t at tale om staters ansvar til at beskytte, har rapport<strong>en</strong> søgt at<br />
forstærke t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s<strong>en</strong> til at opfatte stat<strong>en</strong> som <strong>en</strong> vigtig medspiller i udbredels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne. 127<br />
Der kan være visse fordele forbun<strong>det</strong> med at v<strong>en</strong>de fokus væk fra dem som skal g<strong>en</strong>nemføre <strong>en</strong><br />
interv<strong>en</strong>tion til dem, der behøver beskyttelse. Rapport<strong>en</strong> søger med term<strong>en</strong> “(...) interv<strong>en</strong>tion for<br />
human protection purposes” at adskille militære aktioner fra ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. 128<br />
Terminologi<strong>en</strong> er udtryk for et ønske om <strong>en</strong> mindre konfrontatorisk måde at tale om ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ på og <strong>af</strong>spejler samtidigt <strong>det</strong> faktum, at flere humanitære organisationer ikke ønsker<br />
<strong>en</strong> militarisering <strong>af</strong> or<strong>det</strong> ‘humanitært’. 129<br />
På trods <strong>af</strong> at kommission<strong>en</strong> blev samm<strong>en</strong>sat så d<strong>en</strong> repræs<strong>en</strong>terede et bredt geogr<strong>af</strong>isk udsnit, som<br />
dækkede synspunkter fra både udviklingsland<strong>en</strong>e og d<strong>en</strong> vestlige verd<strong>en</strong>, blev rapport<strong>en</strong> kritiseret<br />
begge steder fra. 130 Kritikk<strong>en</strong> lød på at rapport<strong>en</strong> ikke repræs<strong>en</strong>terede <strong>en</strong> global kons<strong>en</strong>sus om<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ og at d<strong>en</strong> derfor ikke ville få signifikans i international politik. 131<br />
Geogr<strong>af</strong>isk set er rapport<strong>en</strong> blevet modtaget meget forskelligt. Fra udviklingsland<strong>en</strong>es side har der<br />
g<strong>en</strong>erelt været udtrykt bekymring vedrør<strong>en</strong>de præced<strong>en</strong>s-mulighed<strong>en</strong> for interv<strong>en</strong>tioner ud<strong>en</strong> FN’s<br />
126<br />
Stockholm International Forum (26. januar <strong>–</strong> 28. januar 2004).<br />
127<br />
Roberts (2003), s. 152-53.<br />
128<br />
Se ICISS (2001) (A), fx siderne VII, VIII, IX, XII, XIII samt side 1-9, 11, 12, 15, 17, 32, 34 og 35.<br />
129<br />
Roberts (2003), s. 144-45.<br />
130<br />
ICISS (2001) (A), s. 2.<br />
Kommission<strong>en</strong> bestod <strong>af</strong> 12 personer fra følg<strong>en</strong>de lande: Australi<strong>en</strong>, Canada, Tyskland, Schweiz, USA, Algeriet,<br />
Rusland, Syd<strong>af</strong>rika, Filippinerne, Indi<strong>en</strong> og Guatemala. ICISS (2001) (A), App<strong>en</strong>diks A, s.77.<br />
131<br />
Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 981.<br />
60
emyndigelse. Kritikk<strong>en</strong> er særligt rettet mod udviklingsland<strong>en</strong>es begrænsede indflydelse, når der<br />
træffes beslutninger om iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. 132<br />
“Typically, interv<strong>en</strong>ing states are always developed states, while ‘interv<strong>en</strong>ees’ are developing<br />
states. In this view, a humanitarian interv<strong>en</strong>tion would never occur against a state with a UN veto,<br />
a major regional power, or their allies.” 133<br />
ICISS-rapport<strong>en</strong> blev <strong>af</strong>leveret til FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær i december 2001- <strong>en</strong> periode præget <strong>af</strong><br />
terrorangreb<strong>en</strong>e i USA få måneder tidligere og et begynd<strong>en</strong>de kursskifte i debatt<strong>en</strong> om international<br />
sikkerhed. Tidspunktet for ICISS-rapport<strong>en</strong>s udspil til <strong>en</strong> fælles international politik vedrør<strong>en</strong>de<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ var således ikke heldigt. I rapport<strong>en</strong>s forord blev <strong>det</strong> nødv<strong>en</strong>digt, for at<br />
være tidssvar<strong>en</strong>de, i sidste øjeblik at indføre <strong>en</strong> skeln<strong>en</strong> mellem to typer <strong>af</strong> militære aktioner:<br />
Selvforsvarskrig efter et terrorangreb og militære aktioner i andre stater med <strong>det</strong> formål at beskytte<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne. 134 I rapport<strong>en</strong> understreges vigtighed<strong>en</strong> <strong>af</strong> at undersøge terrorangreb, m<strong>en</strong><br />
samtidigt klargøres <strong>det</strong>, at <strong>det</strong> ikke ligger ind<strong>en</strong> for rapport<strong>en</strong>s rammer at rådgive stater i d<strong>en</strong>ne<br />
samm<strong>en</strong>hæng. 135<br />
KRIGEN MOD TERROR OG NYE TENDENSER I INTERNATIONAL POLITIK<br />
Debatt<strong>en</strong> om rationaler i international politik tog <strong>en</strong> ny drejning efter d. 11. september 2001. Hvor<br />
ICISS-rapport<strong>en</strong> særligt har været konc<strong>en</strong>treret om rationaler på <strong>det</strong> ideologiske niveau, kan krig<strong>en</strong><br />
mod terror i højere grad forklares ud fra rationaler på <strong>det</strong> realpolitiske. Krig<strong>en</strong> mod terror har<br />
anfægtet såvel opfattels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne som håndhævels<strong>en</strong> <strong>af</strong> statssuverænitet. Det er<br />
derfor nødv<strong>en</strong>digt at se nærmere på d<strong>en</strong> nye <strong>internationale</strong> trussel og diskutere d<strong>en</strong> i forhold til <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund.<br />
D<strong>en</strong> 11. september 2001 blev USA ramt <strong>af</strong> terrorangreb og allerede dag<strong>en</strong> efter bekræftede et <strong>en</strong>igt<br />
Sikkerhedsråd USA’s mandat til at forsvare sig militær med selvforsvar som begrundelse. 136<br />
132<br />
Ibid, s. 983, samt CANCAPS (2002).<br />
133<br />
CANCAPS (2002).<br />
134<br />
ICISS (2001) (A), s VIII -IX.<br />
135<br />
Ibid, s. VIII.<br />
136<br />
SC Res 1368 (12. september 2001).<br />
61
I <strong>en</strong> klar tilk<strong>en</strong>degivelse <strong>af</strong> at d<strong>en</strong> amerikanske præsid<strong>en</strong>t kunne b<strong>en</strong>ytte al nødv<strong>en</strong>dig magt mod<br />
gerningsmænd<strong>en</strong>e og de, som husede dem, og for at undgå yderligere terrorangreb mod USA, gav<br />
d<strong>en</strong> amerikanske kongres s<strong>en</strong>ere præsid<strong>en</strong>t<strong>en</strong> ‘carte blanche’ til at handle, også her med h<strong>en</strong>visning<br />
til selvforsvarsrett<strong>en</strong>. D<strong>en</strong> 7. oktober 2001 indledte USA, med støtte fra <strong>en</strong> række NATO-allierede,<br />
modangrebet på Afghanistan i “Operation Enduring Freedom”. 137<br />
Forud for 11. september havde terrorisme været et k<strong>en</strong>dt elem<strong>en</strong>t i international politik om <strong>en</strong>d <strong>det</strong><br />
på davær<strong>en</strong>de tidspunkt langtfra fyldte så meget i d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> politiske diskurs, som <strong>det</strong><br />
skulle komme til. Allerede tidligere havde svage stater, der var mistænkt for at huse terrorister og<br />
terrornetværk, været anset som <strong>en</strong> trussel på linje med andre <strong>internationale</strong> trusler. 138<br />
Med terrorangreb<strong>en</strong>e på World Trade C<strong>en</strong>ter og P<strong>en</strong>tagon banede al-Qaeda vej<strong>en</strong> for <strong>en</strong> ny form for<br />
terrorisme, der i d<strong>en</strong> vestlige verd<strong>en</strong> hurtigt blev prioriteret over andre trusler. 139 På <strong>en</strong> række<br />
områder adskiller d<strong>en</strong> nye terrorisme sig fra ældre typer, ved bl.a. både at have global rækkevidde<br />
og globale målsætninger. Som fænom<strong>en</strong> opererer terror<strong>en</strong> med transnational ideologi og er<br />
organiseret i transnationale netværk, med mange små terrorceller rundt om i verd<strong>en</strong>, der sætter<br />
terrorgrupperne i stand til at operere ud<strong>en</strong> fast base. 140 Det antages, at nogle <strong>af</strong> disse terrorgrupper,<br />
samt visse <strong>af</strong> de stater der i amerikansk politik betegnes som ‘slyngelstater’ eller ‘ondskab<strong>en</strong>s akse’,<br />
har adgang til at erhverve eller fremstille kemiske våb<strong>en</strong> og masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>, som pot<strong>en</strong>tiel<br />
kan blive anv<strong>en</strong>dt mod civile mål. 141<br />
137 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 66-67.<br />
138 Et tidligere eksempel på krig<strong>en</strong> mod terror var da USA’s ambassader i Nairobi, K<strong>en</strong>ya og Dar es Salaam i Tanzania i<br />
1998 blev ramt <strong>af</strong> terrorangreb. Meget tydede på at al-Qaeda stod bag angreb<strong>en</strong>e. USA svarede ig<strong>en</strong> med at <strong>af</strong>fyre<br />
krydsermissiler mod paramilitære træningslejre i Afghanistan, samt <strong>en</strong> fabrik i Sudan, der angiveligt producerede<br />
kemiske våb<strong>en</strong> til brug i terrorangreb. <strong>DIIS</strong> (2005), s. 64 <strong>–</strong> 65. Angreb<strong>en</strong>e er blevet betegnet som terrorangreb, m<strong>en</strong> som<br />
næste note illustrerer, er <strong>det</strong> vanskeligt at definere ‘terror’.<br />
139 Ifølge “The National Security Strategy of the United States of America” (NSS) defineres ‘slyngelstater’ som stater,<br />
der forsøger at tilegne sig masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>, støtter terrorister og terrornetværk. Ifølge NSS <strong>af</strong>viser disse stater<br />
fundam<strong>en</strong>tale m<strong>en</strong>neskerettigheder og respekterer hverk<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> love eller konv<strong>en</strong>tioner. Ifølge samme kilde<br />
udgøres ‘Ondskab<strong>en</strong>s akse’ <strong>af</strong> Irak, Iran og Nordkorea. <strong>DIIS</strong> (2005), s. 24, NSS (2002), s.13. På nuvær<strong>en</strong>de tidspunkt<br />
findes ing<strong>en</strong> internationalt anerk<strong>en</strong>dt definition <strong>af</strong> terrorisme, og <strong>det</strong> ligger ikke inde for rammerne <strong>af</strong> nærvær<strong>en</strong>de<br />
speciale at definere hverk<strong>en</strong> ny eller gammel terrorisme. Det er <strong>en</strong> politisk diskussion, som der hersker stor u<strong>en</strong>ighed<br />
om i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Definition<strong>en</strong> på terrorisme var blandt emnerne ved FN-topmø<strong>det</strong> i september 2005. FN<br />
(2004) (A), s. 51 og UN World Summit (14. september 2005 <strong>–</strong> 16. september 2005). Forhandlingerne om <strong>en</strong> fælles<br />
definition førte imidlertid ing<strong>en</strong> steder h<strong>en</strong> bl.a. fordi <strong>en</strong> række arabiske lande holdt på, at væbnet kamp mod <strong>en</strong><br />
fremmed besættelsesmagt ikke skulle omfattes. De ønskede hverk<strong>en</strong> at palæstin<strong>en</strong>sernes kamp mod Israel, eller kamp<strong>en</strong><br />
mod d<strong>en</strong> amerikansk ledede koalition i Irak skulle kunne sidestilles med terror. Uover<strong>en</strong>sstemmels<strong>en</strong> signalerer<br />
problematikk<strong>en</strong>s politiske forankring. Udvikling, oktober nr. 7. (2005), s. 7.<br />
140 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 22-23.<br />
141 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 23-24 og “The National Security Strategy of the United States of America” (NSS) (2002), s. ii.<br />
62
Parallell<strong>en</strong> mellem terrorisme og ‘slyngelstater’ har ændret <strong>det</strong> militærstrategiske landskab. 142 Det<br />
er i dag muligt at påføre stor skade med meget små midler, og <strong>det</strong> har fordret <strong>en</strong> ny strategi hvad<br />
angår selvforsvar. At <strong>det</strong> er ny terrorisme der præger <strong>det</strong> politiske landskab, kan bl.a. <strong>af</strong>læses i<br />
USA’s Nationale Sikkerhedsstrategi (NSS), EU’s Sikkerhedsstrategi (ESS), rapport<strong>en</strong> fra Kofi<br />
Annans Højniveaupanel “A More Secure World: Our Shared Responsibility”, samt Kofi Annans<br />
rapport “In Larger Freedom: Towards Developm<strong>en</strong>t, Security and Human Rights for All”. 143<br />
Specielt NSS fra september 2002 og USA’s krig i Irak har været med til at forme debatt<strong>en</strong> om<br />
magtanv<strong>en</strong>delse i forhold til de nye trusler. 144<br />
Hovedargum<strong>en</strong>tet i d<strong>en</strong> amerikanske sikkerhedsstrategi er, at d<strong>en</strong> nye trussel verd<strong>en</strong> står overfor<br />
kræver nye midler og metoder. De strategier, som var effektive under d<strong>en</strong> kolde krig er ikke<br />
anv<strong>en</strong>delige overfor ‘slyngelstater’ eller ‘ondskab<strong>en</strong>s akse’, bl.a. pga. deres pot<strong>en</strong>tielle mulighed for<br />
at fremsk<strong>af</strong>fe masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>. 145 D<strong>en</strong> amerikanske sikkerhedsstrategi fastslår derfor at<br />
USA er villig til at bruge væbnet magt mod pot<strong>en</strong>tielle fj<strong>en</strong>der, også gerne i form <strong>af</strong> forbygg<strong>en</strong>de<br />
angreb:<br />
“(…) as a matter of common s<strong>en</strong>se and self-def<strong>en</strong>ce, America will act against such emerging threats<br />
before they are fully formed…In the new world we have <strong>en</strong>tered, the only path to peace and security<br />
is the path of action.” 146<br />
Som <strong>det</strong> er fremgået er der i FN-pagt<strong>en</strong> ing<strong>en</strong> hjemmel for anv<strong>en</strong>dels<strong>en</strong> <strong>af</strong> væbnet magt, hvis ikke<br />
<strong>det</strong> sker i selvforsvar, eller bliver bemyndiget <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, hvorfor forebygg<strong>en</strong>de<br />
magtanv<strong>en</strong>delse i strid med folkerett<strong>en</strong>. 147 Derfor har d<strong>en</strong>ne type angreb igangsat <strong>en</strong> debat i <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund, om hvilke aktioner der er legitime. 148<br />
D<strong>en</strong> politiske diskurs blandt staterne involveret i anti-terrorisme, herunder særligt USA’s<br />
ud<strong>en</strong>rigspolitik og sikkerhedsstrategi, har desud<strong>en</strong> h<strong>af</strong>t konsekv<strong>en</strong>ser i d<strong>en</strong> forstand, at fokus på<br />
142 The White House (29. januar 2002).<br />
143 NSS (2002), ESS (2003), FN (2004) (A) og FN (2005) (A).<br />
144 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 28.<br />
145 NSS (2002), s. 15.<br />
146 NSS (2002), s. ii.<br />
147 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 31.<br />
148 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 32.<br />
63
m<strong>en</strong>neskerettigheder i visse situationer er gradbøjet, så de passer ind i d<strong>en</strong> førte politik. 149 Fangerne<br />
på Guantánamobas<strong>en</strong>, der betegnes som ‘nonkombattanter’ og ikke som ‘krigsfanger’, er et<br />
eksempel på hvordan Bush administration<strong>en</strong> omgår m<strong>en</strong>neskerettighederne og<br />
G<strong>en</strong>evekonv<strong>en</strong>tionerne. 150 D<strong>en</strong> amerikanske politik har skabt bekymring i internationalt regi om<br />
USA’s standard for m<strong>en</strong>neskerettighederne samt konsekv<strong>en</strong>serne <strong>af</strong> stat<strong>en</strong>s <strong>en</strong>egang. 151 I relation<br />
hertil erklærede FN’s g<strong>en</strong>eralsekretær Kofi Annan på <strong>en</strong> pressekonfer<strong>en</strong>ce i 2003:<br />
“We are concerned that, under the guise of terrorism, governm<strong>en</strong>ts all around the world are using<br />
the “T”-word — and tagging people with it — to abuse their rights and lock them up in jail and to<br />
deal with political opposition. We are seeing an erosion in respect for human rights, which is of<br />
concern to all of us.” 152<br />
MENNESKERETTIGHEDER OG KRIGEN MOD TERROR<br />
Halvand<strong>en</strong> måned efter USA’s krig mod Irak, ‘Operation Iraqi Freedom’, blev indledt med <strong>det</strong><br />
formål at fjerne Saddam Hussein fra magt<strong>en</strong> og få kontrol med Iraks masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>,<br />
annoncerede præsid<strong>en</strong>t Bush koalition<strong>en</strong>s sejr og bek<strong>en</strong>dtgjorde at:<br />
“The battle of Iraq is one victory in a war on terror that began on September 11th, 2001, and still<br />
goes on. …We have removed an ally of Al Qaeda, and cut off a source of terrorist funding. And this<br />
much is certain: No terrorist network will gain weapons of mass destruction from the Iraqi regime,<br />
because that regime is no more.” 153<br />
Udtryk som ‘ondskab<strong>en</strong>s akse’ og ‘slyngelstater’ forsimpler mere nuancerede problematikker m<strong>en</strong><br />
er fremtræd<strong>en</strong>de i d<strong>en</strong> amerikanske regerings legitimering <strong>af</strong> krig<strong>en</strong> mod terror. På <strong>det</strong> lovformelige<br />
plan krænker krig<strong>en</strong> i Irak stat<strong>en</strong>s suverænitet, taget fraværet <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s bemyndigelse i<br />
149 Forsythe (2004), s. 86.<br />
150 Weiss, Crahan. & Goering (2004), s. 4.<br />
G<strong>en</strong>evekonv<strong>en</strong>tionerne er de regler og love der i krigstid gælder behandling <strong>af</strong> såvel krigsfanger som civile.<br />
Konv<strong>en</strong>tionerne består <strong>af</strong> 4 forskellige <strong>af</strong>taler hvor<strong>af</strong> d<strong>en</strong> første blev udformet i 1864, d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> i 1906 og de to sidste<br />
blev vedtaget i 1949. Derudover er to tillægsprotokoller vedtaget i 1977. Stort set samtlige <strong>af</strong> verd<strong>en</strong>s stater har tilsluttet<br />
sig G<strong>en</strong>evekonv<strong>en</strong>tionerne.<br />
151 Forsythe (2004), s. 78-79.<br />
152 UN Press Release SG/SM/8803 (30. juli 2003). “The T- Word” (Læs: terror).<br />
153 CNN (2. maj 2003).<br />
64
etragtning, og på samme tid bliver forhold<strong>en</strong>e på Guantánamobas<strong>en</strong> og i koalitionsfængslerne i<br />
Irak betegnet som overgreb mod fangernes m<strong>en</strong>neskerettigheder. 154<br />
USA’s forebyggelsespolitik har betydning for hvordan konceptet omkring ‘ansvar til at beskytte’<br />
forstås og videreføres i debatt<strong>en</strong> om statssuverænitet og m<strong>en</strong>neskerettigheder. Sid<strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong><br />
indledtes og Saddam Husseins masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong> aldrig blev fun<strong>det</strong>, er krig<strong>en</strong> i Irak forsøgt<br />
retfærdiggjort og italesat som ‘humanitær’ med refer<strong>en</strong>ce til ‘ansvaret om at beskytte’ d<strong>en</strong> irakiske<br />
befolkning mod overgreb på m<strong>en</strong>neskerettigheder. 155 D<strong>en</strong> amerikanske regering argum<strong>en</strong>terede for<br />
at krig<strong>en</strong>, udover at fjerne trusl<strong>en</strong> mod USA og deres allierede ville forbedre levestandard<strong>en</strong> for d<strong>en</strong><br />
irakiske befolkning ved at skabe et miljø der fordrede fred og demokrati. 156 Endvidere har d<strong>en</strong><br />
amerikanske regering argum<strong>en</strong>teret for at resolution 678 fra 1990 udgjorde et legitimt grundlag, og<br />
at interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> derved var bemyndiget med et FN mandat. 157 Samm<strong>en</strong>fatt<strong>en</strong>de har<br />
retfærdiggørels<strong>en</strong> <strong>af</strong> krig<strong>en</strong> bestået i <strong>en</strong> syntese <strong>af</strong>, at Irakkrig<strong>en</strong> er et led i krig<strong>en</strong> mod terror og<br />
derfor kunne forsvares ud fra et sikkerhedspolitisk h<strong>en</strong>syn samtidigt med, at d<strong>en</strong> dårlige behandling<br />
<strong>af</strong> irakiske civile skabte et moralsk imperativ. 158<br />
“Our mission in Iraq is clear. We're hunting down the terrorists. We're helping Iraqis build a free<br />
nation that is an ally in the war on terror. We're advancing freedom in the broader Middle East. We<br />
are removing a source of viol<strong>en</strong>ce and instability, and laying the foundation of peace for our<br />
childr<strong>en</strong> and our grandchildr<strong>en</strong>.” 159<br />
Forsøget på at kategorisere d<strong>en</strong> militære aktion som humanitær med argum<strong>en</strong>ter om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder kan pot<strong>en</strong>tielt anfægte d<strong>en</strong> fremtidige måde hvorpå ‘humanitære<br />
154<br />
Se fx HRW (2005) s. 500 ff. og Amnesty International (2005)<br />
155<br />
Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 984, Williams & Bellamy (2005), s. 37, Weiss (2004) (B), s. 144 og HRW<br />
(2004) (B).<br />
På <strong>det</strong> retoriske område er <strong>det</strong> værd at bemærke samm<strong>en</strong>fal<strong>det</strong> mellem Bush administration<strong>en</strong>s italesættelse <strong>af</strong> krig<strong>en</strong><br />
mod terror, der på flere måder <strong>af</strong>spejler terminologi<strong>en</strong> i ICISS-rapport<strong>en</strong>. For eksempler hvor<strong>af</strong> d<strong>en</strong> retoriske lighed<br />
fremgår se NSS, samt The White House (28. juni 2005), The White House (1. juni 2002) og The White House (12.<br />
september 2002).<br />
156<br />
The White House (8. april 2003).<br />
157<br />
I SC Res 678 (29. november 1990) autoriserede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> medlemsstaternes til at (…) use all neccesarry<br />
means” til at tvinge Irak ud <strong>af</strong> Kuwait.<br />
158 Bellamy (2004), s. 134.<br />
159 The White House (28. juni 2005).<br />
65
interv<strong>en</strong>tioner’ fremstilles jvf. diskussion om hvornår <strong>en</strong> militær aktion kan betegnes<br />
‘humanitær’. 160<br />
Krig<strong>en</strong> mod terror, krig<strong>en</strong>e i Afghanistan og Irak samt karakteristikk<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘slyngelstater’ har h<strong>af</strong>t<br />
konsekv<strong>en</strong>ser for d<strong>en</strong> kons<strong>en</strong>sus, som ICISS-rapport<strong>en</strong> søgte at etablere om statssuverænitet og<br />
beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne. Med d<strong>en</strong> unilaterale politik argum<strong>en</strong>terer USA for <strong>det</strong><br />
legitime i at krænke ‘slyngelstaters’ suverænitet, såfremt disse staters politik udgør <strong>en</strong> trussel mod<br />
USA og USA’s allierede. Det problematiske ved at krænke de såkaldte ‘slyngelstaters’ suverænitet<br />
er, at de i h<strong>en</strong>hold til folkerett<strong>en</strong>, netop er suveræne samt at der under international lov ikke<br />
foreligger beviser for, at de udgør <strong>en</strong> <strong>en</strong>estå<strong>en</strong>de trussel i forhold til andre stater. 161 Når USA<br />
krænker ‘slyngelstaternes’ suverænitet, divergerer d<strong>en</strong> amerikanske politik i forhold til d<strong>en</strong> retning,<br />
ICISS-kommission<strong>en</strong>s anbefaler.<br />
‘NYE REGLER’ OG ‘NY KONSENSUS’<br />
Når USA opererer i over<strong>en</strong>sstemmelse med <strong>en</strong> strategi som d<strong>en</strong> præs<strong>en</strong>teret i NSS, læner de sig op<br />
<strong>af</strong> ‘nye regler’ skol<strong>en</strong>, <strong>en</strong> retning ind<strong>en</strong> for international politik som argum<strong>en</strong>terer for, at de nye<br />
trusler verd<strong>en</strong> står overfor i dag fordrer nye regler. 162 Opbygning<strong>en</strong> <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> er<br />
omdrejningspunkt for <strong>en</strong> del <strong>af</strong> debatt<strong>en</strong>, fordi Rå<strong>det</strong> som <strong>det</strong> fungerer i dag, ifølge ‘nye regler’<br />
skol<strong>en</strong>, ikke vil være i stand til at <strong>af</strong>værge at angreb med masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>. Det er på d<strong>en</strong>ne<br />
baggrund, at Bush administration<strong>en</strong> argum<strong>en</strong>terer for at forsvarskrig kan være nødv<strong>en</strong>dig.<br />
“In the [Bush] administration’s thinking, if maintaining the status quo means <strong>en</strong>during more<br />
catastrophic terrorist attacks, change is clearly called for. This could <strong>–</strong> and in the curr<strong>en</strong>t<br />
administration’s view clearly should <strong>–</strong> <strong>en</strong>tail switching to a more proactive use of U.S. military<br />
force in order to eliminate emerging threats. If the law of war stands in the way of that approach, it<br />
will have to be changed, or it will be ignored.” 163<br />
Krig<strong>en</strong> mod terror signalerer <strong>en</strong> udvikling i de regulative aspekter <strong>af</strong> statssuverænitet lige såvel som<br />
interv<strong>en</strong>tionism<strong>en</strong> i 1990’erne gjorde <strong>det</strong>. I modsætning til 1990’erne hersker der imidlertid i <strong>det</strong>te<br />
160 HRW (2004) (B).<br />
161 Bellamy (2004), s. 135.<br />
162 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 17.<br />
163 Valasek (2003), s. 20.<br />
66
tilfælde langt større u<strong>en</strong>ighed i d<strong>en</strong> vestlige verd<strong>en</strong> om legitimitet<strong>en</strong>. Hvad angår forhol<strong>det</strong> mellem<br />
<strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske plan, føres rationalerne for krig<strong>en</strong> mod terror på <strong>det</strong> sidstnævnte<br />
niveau. De amerikanske bestræbelser på at indføre nye regler i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund,<br />
udtrykker amerikanske statsinteresser. Lancering<strong>en</strong> og forsvaret for krig<strong>en</strong> mod terror, herunder<br />
Irakkrig<strong>en</strong>, indgår i regulering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> magtkonstellationer.<br />
Både EU’s Sikkerhedsstrategi, Højniveaupanelsrapport<strong>en</strong> og rapport<strong>en</strong> “In Larger Freedom”<br />
stemmer over<strong>en</strong>s med NSS i vurdering<strong>en</strong> <strong>af</strong>, at ny terrorisme udgør <strong>en</strong> trussel som fordrer<br />
sikkerhedspolitisk nytænkning. M<strong>en</strong> anbefalingerne adskiller sig ved at EU og FN, i modsætning til<br />
NSS, understreger FN-pagt<strong>en</strong>s c<strong>en</strong>trale rolle i international politik. I Højniveaupanelsrapport<strong>en</strong><br />
understreges <strong>det</strong> at:<br />
“Article 51 needs neither ext<strong>en</strong>sion nor restriction of its long-understood scope, and Chapter VII<br />
fully empowers the Security Council to deal with every kind of threat that States may confront. The<br />
task is not to find alternatives to the Security Council, as a source of authority but to make it work<br />
better than it has.” 164<br />
I EU’s sikkerhedsstrategi understreges betydning<strong>en</strong> <strong>af</strong> at skabe et multilateralt system, der kan<br />
imødegå d<strong>en</strong> globale trussel, verd<strong>en</strong> står overfor. Målet er at udvikle et stærkt internationalt<br />
samfund, som hviler på velfunger<strong>en</strong>de <strong>internationale</strong> institutioner. Det er derfor <strong>en</strong> europæisk<br />
prioritet at styrke Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, så <strong>det</strong> på bedst mulig måde kan varetage funktion<strong>en</strong> som primær<br />
ansvarlig for international fred og sikkerhed. 165 Ved at fremhæve FN’s rolle understreger både<br />
Højniveaupanelets rapport og ESS, hvem der legitimt kan og bør træffe beslutning om<br />
forebygg<strong>en</strong>de militær magtanv<strong>en</strong>delse. Det er et emne, som har været til heftigt debat i <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund, sid<strong>en</strong> USA præs<strong>en</strong>terede deres sikkerhedsstrategi og indledte krig<strong>en</strong> i<br />
Irak. 166<br />
Både Højniveaupanelsrapport<strong>en</strong> og ESS lægger sig i deres strategier op ad d<strong>en</strong> retning ind<strong>en</strong> for<br />
international politik, der kaldes ‘ny kons<strong>en</strong>sus’. Begge repræs<strong>en</strong>terer d<strong>en</strong> opfattelse, at folkerett<strong>en</strong><br />
er i stand til at imødegå nye udfordringer og konflikter, m<strong>en</strong> at <strong>det</strong> er nødv<strong>en</strong>digt at skabe ny<br />
164 FN (2004) (A), s. 3.<br />
165 ESS (2003), s 14.<br />
166 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 32.<br />
67
kons<strong>en</strong>sus i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, så Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ikke lammes. 167 Hverk<strong>en</strong><br />
Højniveaupanelsrapport<strong>en</strong> eller ESS har imidlertid introduceret løsninger på de u<strong>en</strong>igheder der i<br />
visse situationer gør at Sikkerhedsrå<strong>det</strong> er ude <strong>af</strong> stand til at handle.<br />
‘ANSVARET TIL AT BESKYTTE’ OG KRIGEN MOD TERROR<br />
D<strong>en</strong> amerikanske regering ønsker ikke at implem<strong>en</strong>tere ICISS-rapport<strong>en</strong>s anbefalinger i hverk<strong>en</strong><br />
national eller international lov. 168 Regering<strong>en</strong>s position reflekterer ikke al<strong>en</strong>e <strong>en</strong> g<strong>en</strong>erel politik om<br />
at undgå <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t og indblanding i områder, der ikke har direkte forbindelse til deres nationale<br />
sikkerhedsinteresser, m<strong>en</strong> i høj grad også USA’s prioriteter omkring krig<strong>en</strong> mod terror. 169<br />
På <strong>en</strong> række områder kan ICISS-rapport<strong>en</strong>s anbefalinger således alligevel forbindes med krig<strong>en</strong><br />
mod terror, hvilket antyder relevans<strong>en</strong> <strong>af</strong> rapport<strong>en</strong>s konklusioner og anbefalingerne trods<br />
uover<strong>en</strong>sstemmelserne og kursskiftet efter 11. september. 170<br />
Selv om USA har taget <strong>af</strong>stand fra rapport<strong>en</strong>s anbefalinger, har Bush administration<strong>en</strong> samtidigt<br />
formuleret <strong>en</strong> form for ‘sovereignty as responsibility’ i NSS. 171 Dette kan bl.a. <strong>af</strong>læses <strong>af</strong> d<strong>en</strong> måde,<br />
d<strong>en</strong> nye fj<strong>en</strong>de - ‘slyngelstaterne’ - karakteriseres på. Det er stater der: “(…) brutalize their own<br />
people and squander their natural resources for the personal gain of their rulers.” 172<br />
Sådanne stater, der krænker egne statsborgeres m<strong>en</strong>neskerettigheder, skal stoppes og USA har<br />
påtaget sig ansvaret for at lede d<strong>en</strong>ne kamp for frihed. 173 Paradoksalt nok er USA’s valg <strong>af</strong><br />
samarbejdspartnere i krig<strong>en</strong> mod terror ikke k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved d<strong>en</strong>ne forpligtigelse, og der er<br />
eksempler på, at USA ser g<strong>en</strong>nem fingr<strong>en</strong>e med overtrædelser <strong>af</strong> civile rettigheder, når de nye stater<br />
har meldt sig i krig<strong>en</strong> mod terror. 174 Et aktuelt eksempel i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng er forhol<strong>det</strong> mellem<br />
d<strong>en</strong> sudanske regering og Bush administration<strong>en</strong>, der ændrede sig efter 11. september 2001, hvor<br />
d<strong>en</strong> sudanske regering gerne så sig undset fra USA’s liste over ‘slyngelstater’:<br />
167 Ibid, s. 17.<br />
168 Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 983 og Williams & Bellamy (2005), s. 28.<br />
169 Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 983.<br />
170 Roberts (2003), s. 150, Welsh (2002), s. 518, Chandler (2004), s. 73, Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 983.<br />
171 Williams & Bellamy (2005), s. 28.<br />
172 NSS (2002), s. 14.<br />
173 Ibid, s. iii.<br />
174 Macfarlane, Thielking & Weiss (2004), s. 985. Eksempler på amerikanske samarbejdspartnere, der krænker<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, er Saudi-Arabi<strong>en</strong>, Usbekistan og Egypt<strong>en</strong>. Forsythe (2004), s. 87, Anders<strong>en</strong> & Aaggard (2002),<br />
s. 71 og interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
68
“Presid<strong>en</strong>t Bush and his aides quickly saw the b<strong>en</strong>efits, both practical and ideological; to be<br />
derived from a change of policy towards the Sudan, and Washington began collaborating closely<br />
with Khartoum on the issue of terrorism.” 175<br />
D<strong>en</strong> amerikanske administrations samarbejde med d<strong>en</strong> sudanske regering, skal forstås i<br />
samm<strong>en</strong>hæng med Khartoums tidligere tætte forbindelser til Osama Bin Lad<strong>en</strong> og al-Qaeda: “The<br />
National Islamic Front hosted Osama bin Lad<strong>en</strong> and Al Qaeda from 1991 to 1996, and retained<br />
strong connections ev<strong>en</strong> wh<strong>en</strong> bin Lad<strong>en</strong> moved to Afghanistan” 176<br />
Forhol<strong>det</strong> mellem Sudan og USA vil blive yderligere belyst og diskuteret i analys<strong>en</strong>.<br />
Terrorisme med global rækkevidde, spredning <strong>af</strong> masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong> og svage stater udgør i<br />
dag <strong>en</strong> ny trussel. Dette har rejst spørgsmålet i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, om hvorvidt disse trusler<br />
kan og skal imødegås <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, og som sagt om hvorvidt forebygg<strong>en</strong>de angreb er<br />
legitime. Sidstnævnte udgør pot<strong>en</strong>tielt <strong>en</strong> risiko for at ødelægge FN-pagt<strong>en</strong>s fundam<strong>en</strong>t.<br />
Forebygg<strong>en</strong>de angreb udgør <strong>en</strong> større trussel mod FN-systemet, <strong>en</strong>d ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’,<br />
pga. sidstnævntes begrænsede rækkevidde. 177 Det fremgår klart, at ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ ikke<br />
i samme grad er et hovedtema i international politik, som tilfæl<strong>det</strong> var i 1999, da NATO<br />
interv<strong>en</strong>erede i Kosovo, blot to år før 11. september. Sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> er terrorisme i langt højere grad<br />
blevet omdrejningspunktet i debatt<strong>en</strong> og interv<strong>en</strong>tioner g<strong>en</strong>nemføres nu i højere grad med h<strong>en</strong>blik<br />
på at beskytte nationale sikkerhedsinteresser frem for at beskytte m<strong>en</strong>neskerettighederne. 178<br />
Det ændrede fokus betyder dog ikke at ICISS-kommission<strong>en</strong> og d<strong>en</strong> retning ind<strong>en</strong>for debatt<strong>en</strong><br />
d<strong>en</strong>ne repræs<strong>en</strong>terede, ikke længere er aktuel. At debatt<strong>en</strong> fortsætter i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund,<br />
kan <strong>af</strong>læses <strong>af</strong> dagsord<strong>en</strong><strong>en</strong> på FN-topmø<strong>det</strong> i september 2005. Ved mø<strong>det</strong> forpligtede verd<strong>en</strong>s<br />
ledere og regeringschefer sig til at gribe ind i situationer hvor nationale stater ikke er i stand til, eller<br />
ikke ønsker at beskytte egne borgere for m<strong>en</strong>neskerettighedsovergreb. 179 Herved blev én <strong>af</strong> ICISS-<br />
rapport<strong>en</strong>s hovedanbefalinger taget til efterretning. M<strong>en</strong> som med meget <strong>af</strong> d<strong>en</strong> øvrige<br />
institutionalisering <strong>af</strong> beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, er der dog al<strong>en</strong>e tale om beslutninger<br />
175 Prunier (2005), s. 89.<br />
176 Reeves (18. juli 2005 <strong>–</strong> 22. juli 2005).<br />
177 <strong>DIIS</strong> (2005), s. 145.<br />
178 Roberts (2003), s. 150.<br />
179 Ols<strong>en</strong>, Gorm Rye (2005).<br />
69
på et retorisk plan, fordi de grundlægg<strong>en</strong>de problemer med statssuverænitet og med hvem <strong>det</strong><br />
praktisk tilfalder at interv<strong>en</strong>ere hverk<strong>en</strong> blev adresseret eller løst. Topmø<strong>det</strong>s beslutninger <strong>af</strong>spejler<br />
d<strong>en</strong> fortsatte debat mellem tilhængerne <strong>af</strong> ‘nye regler’ og ‘ny kons<strong>en</strong>sus’, og at ICISS-<br />
anbefalingerne ikke er irrelevante, trods krig<strong>en</strong> mod terror og <strong>det</strong> ændrede sikkerhedspolitiske<br />
billede.<br />
SAMMENFATNING<br />
Ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de kapitel har redegjort for udvikling<strong>en</strong> og problematikk<strong>en</strong> forbun<strong>det</strong> med konflikt<strong>en</strong><br />
mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder i international politik.<br />
Som <strong>det</strong> fremgik, var d<strong>en</strong> historiske og politiske kontekst som suverænitet blev etableret under <strong>en</strong><br />
and<strong>en</strong> <strong>en</strong>d nutid<strong>en</strong>s politiske virkelighed. Vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> doktrin<strong>en</strong> om m<strong>en</strong>neskerettigheder, samt<br />
disses institutionalisering i bl.a. FN-pagt<strong>en</strong>, m<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tionerne og domstol<strong>en</strong>e har<br />
anfægtet statssuverænitet som definer<strong>en</strong>de faktor for forhol<strong>det</strong> mellem staterne.<br />
Med andre ord fremstår staternes suveræne status på <strong>det</strong> konstitutionelle plan uændret, m<strong>en</strong>s der er<br />
tale om regulative brud, hvad angår normer og praksis for staternes indbyrdes handl<strong>en</strong> og ager<strong>en</strong>.<br />
Det er via kapitel VII i FN-pagt<strong>en</strong>, at <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund har mulighed for at håndhæve<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, såfremt Sikkerhedsrå<strong>det</strong> vurderer at overgreb udgør <strong>en</strong> ‘trussel mod<br />
fred<strong>en</strong>’. Som <strong>det</strong> fremgik, var interv<strong>en</strong>tioner der blev betegnet som ‘humanitære’, iværksat i et<br />
begrænset omfang mellem 1945-89.<br />
I d<strong>en</strong>ne periode var fokus i højere grad på opretholdels<strong>en</strong> <strong>af</strong> status quo mellem supermagterne,<br />
hvilket indebar traditionelle perspektiver på statssuverænitet og princippet om ‘ikke-interv<strong>en</strong>tion’.<br />
Sid<strong>en</strong> <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> kolde krig, er der imidlertid sket <strong>en</strong> udvikling i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
fortolkninger <strong>af</strong>, hvad der udgør <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’, og i 1999 vurderede DUPI- rapport<strong>en</strong><br />
vedrør<strong>en</strong>de Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s praksis, at:<br />
“Ved <strong>af</strong>gørels<strong>en</strong> <strong>af</strong>, at der foreligger <strong>en</strong> trussel mod international fred og sikkerhed, synes<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i stig<strong>en</strong>de grad at anse omfatt<strong>en</strong>de m<strong>en</strong>neskelige lidelser for at være tilstrækkeligt i<br />
sig selv, hvorimod de <strong>internationale</strong> følgevirkninger ikke længere er <strong>af</strong>gør<strong>en</strong>de.” 180<br />
180 DUPI (1999), s. 73.<br />
70
Kofi Annan karakteriserede d<strong>en</strong>ne udvikling som <strong>en</strong>: “(...) international norm in favour of<br />
interv<strong>en</strong>tion to protect civilians...”. 181 M<strong>en</strong> g<strong>en</strong>nemgang<strong>en</strong> <strong>af</strong> 1990’ernes ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ indikerede, at <strong>det</strong> er vanskeligt at tale om et decideret mønster for hvad<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> vurderede som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’, hvor alt fra ‘flygtningestrømme’ til<br />
‘overgreb mod demokratiet’ blev lagt til grund for vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> resolutioner i medfør <strong>af</strong> kapitel<br />
VII. Det var ikke samtlige <strong>af</strong> 1990’ernes interv<strong>en</strong>tioner, at <strong>det</strong> var kravet om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne der havde været <strong>det</strong> tungest vej<strong>en</strong>de argum<strong>en</strong>t. Ikke desto mindre var<br />
argum<strong>en</strong>tet om overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne fremtræd<strong>en</strong>de, også i forbindelse med<br />
vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> de sikkerhedsrådsresolutioner hvor d<strong>en</strong> eg<strong>en</strong>tlige ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’ ikke bestod<br />
heri.<br />
I vurdering<strong>en</strong> <strong>af</strong> interv<strong>en</strong>tionism<strong>en</strong> i 1990’erne er <strong>det</strong> <strong>en</strong>dvidere væs<strong>en</strong>tligt at de interv<strong>en</strong>tioner, som<br />
blev iværksat pga. m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser, også blev betegnet som ‘unikke tilfælde’, netop<br />
for at undgå at skabe præced<strong>en</strong>s. D<strong>en</strong>ne praksis <strong>af</strong>spejler uover<strong>en</strong>sstemmelserne internt i<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, og vidner om mangl<strong>en</strong>de standardiserede kriterier og retningslinjer for<br />
‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’, som dels skyldes staternes frygt for at evt. misbrug vil undergrave d<strong>en</strong><br />
interstatslige suveræne ord<strong>en</strong>, og dels forklares ved staternes forskellige politiske ideologier og<br />
interesser.<br />
Forhol<strong>det</strong> mellem hvilke m<strong>en</strong>neskerettigheder og hvilk<strong>en</strong> grad <strong>af</strong> overtrædelse der skal til, før <strong>en</strong><br />
interv<strong>en</strong>tion retfærdiggøres, var i 1990’erne til konstant debat staterne imellem. Staternes<br />
strategiske interesser, herunder deres indbyrdes magtforhold, grun<strong>det</strong> i deres geogr<strong>af</strong>iske placering,<br />
deres økonomiske og materielle interessesfære eller ideologiske ståsted, var blandt de faktorer der<br />
resulterede i selektiv beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne. Konsekv<strong>en</strong>s<strong>en</strong> blev, at d<strong>en</strong> nye<br />
udvikling var k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved selektive og inkonsist<strong>en</strong>te reaktioner på konflikter rundt omkring i<br />
verd<strong>en</strong> samt mangl<strong>en</strong>de kons<strong>en</strong>sus om, hvor og hvornår interv<strong>en</strong>tioner er nødv<strong>en</strong>dige.<br />
På d<strong>en</strong> måde illustrerede d<strong>en</strong> realpolitiske virkelighed i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, at <strong>det</strong>, trods period<strong>en</strong>s<br />
fokus på beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder, ikke er uproblematisk at tale om, at der i 1990’erne<br />
udvikledes <strong>en</strong> decideret ‘norm’ for disses beskyttelse.<br />
181 UN Press Release SG/SM/7136 (20. september 1999).<br />
71
Et <strong>af</strong> problemerne i at d<strong>en</strong> nye udvikling ikke havde introduceret <strong>en</strong> løsning på <strong>det</strong><br />
modsætningsfyldte forhold mellem statssuverænitet og beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne.<br />
D<strong>en</strong>ne problematik forsøgte ICISS-kommission<strong>en</strong> at finde <strong>en</strong> løsning på. Rapport<strong>en</strong>s anbefalinger<br />
søgte at omstrukturere måd<strong>en</strong>, hvorpå <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund tænker ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’ på. Med ‘ansvaret til at beskytte’ i modsætning til ‘rett<strong>en</strong> til at interv<strong>en</strong>ere’ forsøgte<br />
rapport<strong>en</strong> på <strong>en</strong> og samme tid at etablere støtte til statssuverænitet og samtidigt indikere d<strong>en</strong> heri<br />
indlejrede forpligtelse til at beskytte egne borgere.<br />
Det var rapport<strong>en</strong>s konklusion, at ansvaret for at beskytte civile mod overgreb, i <strong>det</strong> omfang <strong>en</strong> stat<br />
ikke lever op til d<strong>en</strong>ne forpligtelse, ligger hos <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund herunder særligt hos FN<br />
og Sikkerhedsrå<strong>det</strong>.<br />
Tidspunktet for lancering<strong>en</strong> <strong>af</strong> ICISS-rapport<strong>en</strong>s anbefalinger var imidlertid ikke heldigt, pga. de<br />
forudgå<strong>en</strong>de måneders terrorangreb i USA. Sid<strong>en</strong> 2001 har krig<strong>en</strong> mod terror været et markant<br />
elem<strong>en</strong>t i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, og i forhold til ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ repræs<strong>en</strong>terer<br />
d<strong>en</strong>ne <strong>en</strong> and<strong>en</strong> retning <strong>en</strong>d d<strong>en</strong>, som ICISS-rapport<strong>en</strong> argum<strong>en</strong>terede for. Betingelserne for krig<strong>en</strong><br />
mod terror, herunder de nye sikkerhedsstrategier og legitimering<strong>en</strong> <strong>af</strong> forbygg<strong>en</strong>de angreb, går på<br />
kompromis med folkerett<strong>en</strong> og m<strong>en</strong>neskerettighederne. På d<strong>en</strong> bekostning er bestræbels<strong>en</strong> på at<br />
etablere kons<strong>en</strong>sus om iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i et vist omfang blevet<br />
erstattet <strong>af</strong> <strong>det</strong> nye fokus på de nye <strong>internationale</strong> trusler.<br />
72
4<br />
Sudan og konfl ikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>
KORT OVER SUDAN<br />
SUDAN<br />
C H A D<br />
CENTRAL<br />
AFRICAN<br />
REPUBLIC<br />
S U D A N<br />
L i b y a n D e s e r t<br />
Halaib<br />
Selima Oasis<br />
Semna West<br />
Lake<br />
Nubia<br />
Wadi Halfa<br />
Kumma<br />
N u b i a n<br />
Salala<br />
Muhammad<br />
N O R T H<br />
Laqiya Arba‘in<br />
E R N<br />
D e s e r t<br />
Qol<br />
Nukheila<br />
S T A T<br />
Dongola<br />
E<br />
Kerma<br />
Abu Hamed<br />
R E D S E A<br />
Port Sudan<br />
Suakin<br />
El‘Atrun<br />
Karima<br />
Old Dongola<br />
Merowe<br />
RIVER<br />
Atbara<br />
Ed Damer<br />
NILE Meroë<br />
Tokar<br />
Haiya<br />
Karora<br />
Gadamai<br />
Wadi Howar<br />
Bahr el'Arab<br />
Lol<br />
Pongo<br />
E G Y P T<br />
Jebel Abyad Plateau<br />
Wadi e l Milk<br />
Jebel Nagashush<br />
Jur<br />
D a r H a m i d<br />
Jonglei Canal<br />
S u d d<br />
BUHEYRAT<br />
Bahr ez Zar<strong>af</strong><br />
White Nile<br />
Lake<br />
Nasser<br />
Albert Nile<br />
Qoz Abu Dulu<br />
Sobat<br />
Victoria Nile<br />
Nile<br />
White Nile<br />
Pibor<br />
L. Kyoga<br />
Administrative<br />
boundary<br />
Sh<strong>en</strong>di<br />
Dinder<br />
Wadi Odib<br />
Atbara<br />
Abay<br />
Omo<br />
R E D S E A<br />
SAUDI ARABIA<br />
ERITREA<br />
NORTHERN<br />
Abu ‘Uruq KHARTOUM KASSALA<br />
Omdurman<br />
DARFUR<br />
Halfa al Kassala<br />
Khartoum<br />
Miski<br />
NORTHERN<br />
Gadida<br />
Asmara<br />
GEZIRA<br />
KORDOFAN<br />
Wad Medani<br />
Umm Badr<br />
Gedaref<br />
Sodiri<br />
G<strong>en</strong>eina Al Fasher<br />
GEDAREF<br />
El Obeid<br />
Sinnar<br />
WESTERN<br />
Kosti<br />
En Nahud<br />
Gonder<br />
DARFUR<br />
WHITE SINNAR<br />
WESTERN Abu Zabad<br />
NILE<br />
Nyala<br />
T'ana<br />
KORDOFAN SOUTHERN R<strong>en</strong>k<br />
Hayk'<br />
Ed Damazin<br />
Ed Da‘ein Al Fula KORDOFAN BLUE<br />
Tullus<br />
Nuba Mts.<br />
Famaka<br />
Buram<br />
Muglad<br />
Kologi NILE<br />
SOUTHERN DARFUR Kadugli Talodi<br />
Radom<br />
Abyei<br />
UNITY<br />
K<strong>af</strong>ia Kingi<br />
NORTHERN<br />
B<strong>en</strong>tiu<br />
WESTERN Aweil BAHR STATE<br />
Raga AL GHAZAL<br />
WARAB<br />
BAHR<br />
Wau<br />
AL GHAZAL<br />
Rumbek<br />
Paloich<br />
UPPER<br />
Malakal<br />
NILE<br />
Kigille<br />
Fathai<br />
Akobo<br />
JONGLI<br />
Ukwaa<br />
E T H I O P I A<br />
Adis Abeba<br />
(Addis Ababa)<br />
National capital<br />
State (wilayah) capital<br />
Town<br />
Major airport<br />
International boundary<br />
State (wilayah) boundary<br />
Main road<br />
Track<br />
0<br />
Bor Towot<br />
K<strong>en</strong>amuke<br />
Swamp<br />
Administrative<br />
Li<br />
Amadi<br />
Kobow<strong>en</strong> boundary<br />
Yubu WESTERN<br />
EASTERN Swamp<br />
EQUATORIA<br />
EQUATORIA<br />
Maridi<br />
Kapoeta<br />
Yambio<br />
Juba<br />
Torit<br />
Ch'ew Bahir<br />
BAHR AL<br />
Lotagipi<br />
Yei<br />
Swamp<br />
DEMOCRATIC JEBEL Nagishot<br />
REPUBLIC OF<br />
L. Turkana<br />
(L. Rudolf)<br />
THE CONGO<br />
U G A N D A<br />
100 200 300 km<br />
Railroad<br />
0 100 200 mi<br />
L. Albert<br />
L. Salisbury K E N Y A<br />
Map No. 3707 Rev. 7 UNITED NATIONS<br />
May 2004<br />
The boundaries and names shown and the designations used<br />
on this map do not imply official <strong>en</strong>dorsem<strong>en</strong>t or acceptance<br />
by the United Nations.<br />
Tekeze<br />
Abay (Blue Nile)<br />
Departm<strong>en</strong>t of Peacekeeping Operations<br />
Cartographic Section
H<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> med <strong>det</strong> følg<strong>en</strong>de kapitel er at skabe overblik over de væs<strong>en</strong>tligste begiv<strong>en</strong>heder,<br />
udviklinger og baggrunde for konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Med h<strong>en</strong>blik på at forklare konflikt<strong>en</strong>s<br />
samm<strong>en</strong>hæng med Sudans øvrige historie vil kapitlet inddrage våb<strong>en</strong>hvile- og freds<strong>af</strong>taler, herunder<br />
d<strong>en</strong> nyligt indgået freds<strong>af</strong>tale mellem Nord- og Sydsudan. Kapitlet skal fungere som baggrund for<br />
<strong>det</strong> efterfølg<strong>en</strong>de kapitel, der vil søge at <strong>analyse</strong>re <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Sudan historie er kompleks, og d<strong>en</strong> nuvær<strong>en</strong>de konflikt i <strong>Darfur</strong> er blot <strong>en</strong> ud <strong>af</strong> flere mere eller<br />
mindre samm<strong>en</strong>hæng<strong>en</strong>de konflikter i lan<strong>det</strong>. Sid<strong>en</strong> selvstændighed<strong>en</strong> for mindre <strong>en</strong>d 50 år sid<strong>en</strong>,<br />
har Sudan været plaget <strong>af</strong> <strong>en</strong> 21-år lang borgerkrig mellem <strong>det</strong> muslimske nord og <strong>det</strong> kristne<br />
<strong>af</strong>rikanske syd. D<strong>en</strong> politiske magt og de økonomiske ressourcer har primært ligget hos regering<strong>en</strong> i<br />
hovedstad<strong>en</strong> Khartoum, m<strong>en</strong>s de øvrige dele <strong>af</strong> lan<strong>det</strong> har<br />
været politisk, økonomisk og kulturelt marginaliseret. I januar 2005 blev <strong>en</strong> freds<strong>af</strong>tale indgået<br />
mellem de strid<strong>en</strong>de parter i Nord- og Sydsudan, hvilket satte punktum for d<strong>en</strong> lange krig mellem<br />
de to landsdele. Endvidere dannede freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> grundlag for <strong>en</strong> ny fordeling <strong>af</strong> magt og ressourcer.<br />
Andre regioner i Sudan, herunder d<strong>en</strong> vestlige region <strong>Darfur</strong>, havde længe før freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> blevet<br />
underskrevet, givet udtryk for deres utilfredshed med d<strong>en</strong> arabiske marginaliseringspolitik og med<br />
udelukkels<strong>en</strong> fra fordeling<strong>en</strong> <strong>af</strong> forhandlingerne.<br />
Oprøret i <strong>Darfur</strong>, der var brudt ud i foråret 2003, var øjeblikkeligt blev forsøgt slået ned <strong>af</strong><br />
regeringssoldater og de arabiske proxy-militser Janjaweed. 182 De omkringligg<strong>en</strong>de stater, AU, FN<br />
samt øvrige aktører i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund har sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> ud<strong>en</strong> held forsøgt at mægle i<br />
konflikt<strong>en</strong>, som har kostet mere <strong>en</strong>d 370.000 m<strong>en</strong>neskeliv og drevet <strong>en</strong>dnu flere på flugt til<br />
nabolande eller andre områder <strong>af</strong> Sudan. 183 Situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> har udviklet sig til <strong>en</strong> regulær<br />
humanitær katastrofe, og overgreb<strong>en</strong>e i region<strong>en</strong> er blevet betegnet som ‘folkedrab’,<br />
‘krigsforbrydelser’ og ‘forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong>’.<br />
182 Janjaweed-militserne er <strong>en</strong> bred betegnelse for selvbestaltede militser med arabisk baggrund, der med tilknytning til<br />
regering<strong>en</strong> i Khartoum arbejder i mere eller mindre anarkistiske fraktioner. ICG (2004), s. 16. Janjaweed kan oversættes<br />
til “mænd på hesteryg der skyder med maskingeværer”. Ibrahim (2004).<br />
183 Reeves (31. august 2005).<br />
75
KONFLIKTEN MELLEM NORD- OG SYDSUDAN<br />
Sudan er geogr<strong>af</strong>isk set Afrikas største land og med <strong>en</strong> placering mellem <strong>det</strong> islamiske Nord<strong>af</strong>rika<br />
og <strong>det</strong> ‘<strong>af</strong>rikanske’ Afrika i syd, spænder lan<strong>det</strong> over <strong>en</strong> række <strong>af</strong> forskellige kulturer, religioner og<br />
sprog. Demogr<strong>af</strong>isk er befolkning<strong>en</strong> opdelt i <strong>en</strong> arabisk og <strong>en</strong> <strong>af</strong>rikansk gruppe, som ig<strong>en</strong> er opdelt i<br />
hundredvis <strong>af</strong> forskellige stammer. D<strong>en</strong>ne diversitet har i nogle områder <strong>af</strong> lan<strong>det</strong> resulteret i <strong>en</strong><br />
vilkårlig befolkningssamm<strong>en</strong>sætning, hvor grupperne har få fælles interesser og ing<strong>en</strong> fælles<br />
id<strong>en</strong>titet. Dog kan konflikt<strong>en</strong> i Sudan ikke simplificeres til at være <strong>en</strong> konflikt mellem <strong>det</strong><br />
muslimske nord og <strong>det</strong> kristne syd. 184<br />
Opsplitning<strong>en</strong> <strong>af</strong> Sudan har været tilskyn<strong>det</strong> <strong>af</strong> England og Egypt<strong>en</strong>, der fra 1899 til 1956 styrede<br />
Sudan som et kondominium. 185 Dette betød at lan<strong>det</strong> var delt mellem et britisk og et egyptisk<br />
overherredømme, der meget tidligt besluttede at administrere Nord- og Sydsudan separat. Interesser<br />
og investeringer samlede sig i hovedtræk omkring udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> Nordsudan, hvilket fik alvorlige<br />
økonomiske og politiske konsekv<strong>en</strong>ser for <strong>det</strong> i forvej<strong>en</strong> underudviklede syd. 186 Da lan<strong>det</strong> vandt<br />
selvstændighed i 1956 forblev d<strong>en</strong> politiske og økonomiske magt i d<strong>en</strong> nordlige del <strong>af</strong> lan<strong>det</strong> hos de<br />
muslimske eliter og resulterede i, at <strong>det</strong> marginaliserede syd startede <strong>det</strong> oprør, som kastede lan<strong>det</strong><br />
ud i d<strong>en</strong> lange borgerkrig. 187 Period<strong>en</strong> efter selvstændighed<strong>en</strong> var præget <strong>af</strong> kaos og militære oprør i<br />
Sydsudan. C<strong>en</strong>tralregering<strong>en</strong> i Khartoum sad på de økonomiske ressourcer og havde kontrol over fx<br />
uddannelsessystemet, og indførte umiddelbart efter selvstændighed<strong>en</strong> forbud mod<br />
krist<strong>en</strong>domsundervisning. Først i 1972 blev der, med støtte fra Etiopi<strong>en</strong>, indgået <strong>en</strong> freds<strong>af</strong>tale.<br />
Addis Abeba-<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> garanterede regional autonomi til Sydsudan, der fik eg<strong>en</strong> regionalforsamling<br />
og eg<strong>en</strong> administration og herved rettigheder på visse områder. Addis Abeba-<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> skabte<br />
stabilitet i Sudan i <strong>en</strong> årrække, m<strong>en</strong> løste ikke lan<strong>det</strong>s fundam<strong>en</strong>tale problemer og stridigheder. 188<br />
I 1983 i forbindelse med oliefund i Sydsudan blev d<strong>en</strong> regionale autonomi imidlertid ophævet, og<br />
samme år blev muslimsk sharia-lovgivning indført. Disse tiltag ledte til stærke reaktioner i<br />
Sydsudan, og under ledelse <strong>af</strong> John Garang blev ‘Det Sudanske Folks Befrielseshær’, (SPLA) og<br />
d<strong>en</strong> dertilhør<strong>en</strong>de politiske fløj ‘Det Sudanske Folks Befrielsesbevægelse’, (SPLM) etableret. 189<br />
(B<strong>en</strong>ævnes herefter som SPLM/A) Med <strong>det</strong> tiltag<strong>en</strong>de oprør fra syd brød Addis Abeba-<strong>af</strong>tal<strong>en</strong><br />
184<br />
Johnson (2004), s. 1.<br />
185<br />
To eller flere staters fællesherredømme over et land eller <strong>en</strong> landsdel.<br />
186<br />
Johnson (2004), s. 9ff.<br />
187<br />
Rasmuss<strong>en</strong> & Nicolais<strong>en</strong> (2002), s. 299.<br />
188<br />
FN (2005) (B), s. 18.<br />
189<br />
Johnson (2004), s. 61ff.<br />
76
samm<strong>en</strong> og <strong>en</strong>dnu <strong>en</strong> voldelig periode i Sudans historie begyndte, hvilket frem til 2005 kom til at<br />
koste mere <strong>en</strong>d to millioner m<strong>en</strong>nesker livet og drev <strong>en</strong>dnu flere på flugt. 190<br />
I 1989 blev d<strong>en</strong> sudanske regering væltet ved et militærkup, anført <strong>af</strong> g<strong>en</strong>eral Umar Hasan Ahmad<br />
al-Bashir og støttet <strong>af</strong> D<strong>en</strong> Nationale Islamiske Front (NIF). 191 D<strong>en</strong> gæld<strong>en</strong>de forfatning blev<br />
erklæret ugyldig, samtlige fagfor<strong>en</strong>inger og politiske partier blev forbudt, og der blev indledt<br />
off<strong>en</strong>siver mod oprørsgrupper i <strong>det</strong> sydlige Sudan.<br />
En lang periode med oprør og uroligheder fulgte, og der skulle gå helt frem til januar 2005 før<strong>en</strong>d<br />
Sudans vice-præsid<strong>en</strong>t Ali Uthman Mohammed Taha og SPLM/A’s leder John Garang underskrev<br />
<strong>en</strong> ny freds<strong>af</strong>tale. 192<br />
FREDSSLUTNING MELLEM NORD- OG SYDSUDAN<br />
Sid<strong>en</strong> Sudan opnåede selvstændighed i 1956 har lan<strong>det</strong> svinget mellem at være le<strong>det</strong> <strong>af</strong> demokratisk<br />
valgte regeringer og militærregimer. Sudan har oplevet demokratisk styreform i samm<strong>en</strong>lagt ca. ti<br />
år: Fra 1956-58, fra 1965-69 og fra 1985-89. I d<strong>en</strong> rester<strong>en</strong>de tid har lan<strong>det</strong> været styret <strong>af</strong><br />
forskellige militære regimer, der alle er kommet til magt<strong>en</strong> ved statskup og har undermineret<br />
demokratiske reformer. 193<br />
Freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> der blev indgået i januar 2005, markerede ikke blot <strong>af</strong>slutning<strong>en</strong> på mere <strong>en</strong>d toethalvt<br />
års forhandlinger mellem Nord- og Sydsudan, m<strong>en</strong> også <strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tiel begyndelse på <strong>en</strong> mere<br />
demokratisk styreform. Det første store skridt i forhandlingerne blev markeret med underskrivels<strong>en</strong><br />
<strong>af</strong> Machakos Protokoll<strong>en</strong> i juli 2002, som skabte fundam<strong>en</strong>tet for d<strong>en</strong> fremtidige politiske struktur.<br />
Forhandlingerne var sponsoreret <strong>af</strong> Intergovernm<strong>en</strong>tal Authority for Developm<strong>en</strong>t (IGAD) med<br />
støtte fra troika<strong>en</strong> bestå<strong>en</strong>de <strong>af</strong> USA, Storbritanni<strong>en</strong> og Norge og fortsatte med Naivasha-<br />
forhandlingerne i K<strong>en</strong>ya, der 9. januar 2005 mundede ud i underskrivels<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> <strong>en</strong>delige<br />
freds<strong>af</strong>tale. 194<br />
Aftal<strong>en</strong> er <strong>en</strong> ramme for fred, herunder magt- og ressourcefordeling mellem regering<strong>en</strong> i Nordsudan<br />
og oprørsgrupp<strong>en</strong> i Sydsudan. Kernepunkterne i <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> indebærer selvstyre til <strong>det</strong> sydlige Sudan de<br />
190 EIU (2005), s. 13.<br />
191 Johnson (2004), s. 84-85.<br />
192 EIU (2005), s. 13.<br />
193 FN (2005) (B), s. 18.<br />
194 “The Compreh<strong>en</strong>sive Peace Agreem<strong>en</strong>t betwe<strong>en</strong> The Governm<strong>en</strong>t of The Republic of The Sudan and The Sudan<br />
People’s Liberation Movem<strong>en</strong>t/Sudan People’s Liberation Army” (9. januar 2005).<br />
Freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> kaldes både IGAD (Intergovernm<strong>en</strong>tal Authority for Developm<strong>en</strong>t ), CAP (Compreh<strong>en</strong>sive Peace<br />
Agreem<strong>en</strong>t) og Naivasha-<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, efter by<strong>en</strong> i K<strong>en</strong>ya hvor sidste del <strong>af</strong> <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> blev forhandlet på plads.<br />
77
næste seks år med efterfølg<strong>en</strong>de folke<strong>af</strong>stemning om <strong>en</strong> perman<strong>en</strong>t løsrivelse. Ifølge <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> skal<br />
Sydsudan, hvis region<strong>en</strong> ikke vælger løsrivelse, integrere sine styrker med d<strong>en</strong> nordsudanske hær i<br />
<strong>en</strong> ny 39.000 mand stor hær. Økonomisk har Sydsudan fået indrømmelser, da <strong>en</strong> <strong>af</strong>tale om at<br />
fordele lan<strong>det</strong>s ressourcer mellem de to parter blev indskrevet i freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>. 195 Seks måneder efter<br />
indgåelse <strong>af</strong> <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> tiltrådte John Garang, leder<strong>en</strong> <strong>af</strong> SPLM/A, post<strong>en</strong> som vice-præsid<strong>en</strong>t i et<br />
samlet Sudan. Få uger efter omkom han imidlertid i <strong>en</strong> helikopterulykke og i midt<strong>en</strong> <strong>af</strong> august blev<br />
Salva Kiir Mayardit udnævt til Garangs <strong>af</strong>løser og indtrådte i regering<strong>en</strong> i Khartoum.<br />
Aftal<strong>en</strong>s svaghed var, at fordeling<strong>en</strong> <strong>af</strong> magt og ressourcer al<strong>en</strong>e blev <strong>en</strong> sag mellem SPLM/A og<br />
regering<strong>en</strong> i Khartoum, og at fred<strong>en</strong> således ikke favnede befrielsesbevægelser og oprørsgrupper i<br />
<strong>det</strong> øvrige Sudan, herunder i Red Sea Hills i øst, Nubi<strong>en</strong> i nord, <strong>Darfur</strong> i vest, og i Nuba bjerg<strong>en</strong>e<br />
c<strong>en</strong>tralt i Sudan. 196 Fællesnævner<strong>en</strong> for disse oprørsgrupper er kravet om at få andel i d<strong>en</strong> politiske<br />
og økonomiske magt, m<strong>en</strong> oprør i disse regioner er blevet slået ned <strong>af</strong> d<strong>en</strong> arabiske regering, som<br />
frygter <strong>en</strong> yderligere splittelse <strong>af</strong> lan<strong>det</strong>. 197<br />
DARFUR <strong>–</strong> EN REGION I DET VESTLIGE SUDAN<br />
Følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit vil søge at skabe et kort overblik over <strong>Darfur</strong>, og redegøre for de to typer <strong>af</strong><br />
konflikter, der udspiller sig i region<strong>en</strong>: Dels <strong>en</strong> strid over knappe naturressourcer og dels <strong>en</strong> konflikt<br />
om etnisk favorisering <strong>af</strong> region<strong>en</strong>s arabiske befolkning frem for de <strong>af</strong>rikanske grupper. De to<br />
konflikter skal ikke anskues som to separate konflikter, m<strong>en</strong> derimod forstås i samm<strong>en</strong>hæng for at<br />
få overblik over konflikt<strong>en</strong>.<br />
<strong>Darfur</strong> er Sudans vestligste region og strækker sig over et område på størrelse med Frankrig.<br />
Med ca. seks mio. indbyggere er <strong>Darfur</strong>s befolkningssamm<strong>en</strong>sætning <strong>en</strong> kompleks størrelse med<br />
stammer <strong>af</strong> forskellig oprindelse. Indvandring og bosættelse i <strong>Darfur</strong> kan dateres tilbage til <strong>det</strong> 14.<br />
århundrede, hvor etniske grupper <strong>af</strong> <strong>af</strong>rikansk og arabisk oprindelse bosatte sig i region<strong>en</strong>. 198<br />
<strong>Darfur</strong> er beboet <strong>af</strong> både arabere og etniske <strong>af</strong>rikanere, og sidstnævnte gruppe udgør majoritet<strong>en</strong>.<br />
(Fordeling<strong>en</strong> er ca. 40/60) De største <strong>af</strong>rikanske grupperinger er Fur, Masalit og Zaghawa, som<br />
195 Ibid. samt Power 2004.<br />
196 Prunier (2005), s. 40 og 161.<br />
197 Ibid, s. 105.<br />
198 Prunier (2005), s 5ff og ICG (2004), s. 4.<br />
78
hovedpart<strong>en</strong> <strong>af</strong> oprørsgrupperne tilhører. Såvel <strong>af</strong>rikanere som arabere er inddelt i stammer, m<strong>en</strong><br />
g<strong>en</strong>erationers giftermål på tværs <strong>af</strong> grupperne gør <strong>det</strong> imidlertid vanskeligt at tale om ‘r<strong>en</strong>e’<br />
<strong>af</strong>rikanske eller arabiske befolkningsgrupper. Skellet mellem grupperne er yderligere kompliceret<br />
<strong>af</strong>, at mange sudanere <strong>af</strong> <strong>af</strong>rikansk oprindelse, <strong>en</strong>t<strong>en</strong> har opgivet deres <strong>af</strong>rikanske sprog til fordel for<br />
arabisk eller taler arabisk på lige fod med deres modersmål. Endvidere er de fleste <strong>af</strong> de <strong>af</strong>rikanske<br />
og arabiske grupper sorte, så synlige forskelle mellem de to grupper kommer til udtryk i levemåde<br />
frem for i hudfarve. I Sudan anv<strong>en</strong>des term<strong>en</strong> ‘arabisk’ på flere forskellige måder og <strong>af</strong>hængig <strong>af</strong><br />
situation<strong>en</strong> refereres der til race, sprog eller levemåde. 199 Indbyggerne er hovedsageligt muslimer,<br />
hvilket er <strong>en</strong> del <strong>af</strong> forklaring<strong>en</strong> på hvorfor regering<strong>en</strong> i Khartoum nødigt ser <strong>en</strong> løsrivelse <strong>af</strong><br />
region<strong>en</strong>. 200<br />
Mod nordvest grænser <strong>Darfur</strong> op imod Liby<strong>en</strong> og Sahara ørk<strong>en</strong><strong>en</strong>, der breder sig ind i lan<strong>det</strong> og<br />
skaber kampe mellem befolkningsgrupper om adgang til frugtbar jord og vandressourcer.<br />
Traditionelt var de <strong>af</strong>rikanske stammer fastbo<strong>en</strong>de i agrarsamfund, m<strong>en</strong>s de arabiske var<br />
nomader. 201 Forskellige faktorer har imidlertid ændret ved <strong>det</strong>te mønster. 202 Bl.a. har modernisering<br />
<strong>af</strong> landbrugsformerne forøget produktionskapacitet<strong>en</strong> og udvi<strong>det</strong> landbrugsarealerne. På samme tid<br />
har d<strong>en</strong> såkaldte ‘desertificering’ (ørk<strong>en</strong>spredning<strong>en</strong>) tvunget nomaderne til at søge længere sydpå<br />
og ind i opdyrket land. Disse forandringer, kombineret med <strong>en</strong> drastisk stigning i d<strong>en</strong> forv<strong>en</strong>tede<br />
g<strong>en</strong>nemsnitlige levealder, og <strong>en</strong> familiemodel der sigter mod <strong>det</strong> højst mulige antal børn, har sid<strong>en</strong><br />
u<strong>af</strong>hængighed<strong>en</strong> resulteret i <strong>en</strong> kr<strong>af</strong>tig befolkningsvækst. Disse faktorer tilsamm<strong>en</strong> har medført <strong>en</strong><br />
ændring i de traditionelle livsformer og forklarer, hvorfor <strong>en</strong> stor del <strong>af</strong> de darfurianere, som dyrker<br />
jord<strong>en</strong> i dag, er arabere.<br />
På d<strong>en</strong> måde kan <strong>en</strong> del <strong>af</strong> de interne problemer i region<strong>en</strong> forklares med konflikt<strong>en</strong> mellem<br />
nomader og bønder, m<strong>en</strong> skal også ses i samm<strong>en</strong>hæng med samm<strong>en</strong>stød mellem fastbo<strong>en</strong>de bønder<br />
om adgang<strong>en</strong> til frugtbart land. Et <strong>af</strong> de større temaer i konflikt<strong>en</strong> er derfor <strong>en</strong> kamp om ressourcer<br />
mellem de ‘<strong>af</strong>rikanske’ og ‘arabiske’ grupper.<br />
199 ICG (2004), s. 5.<br />
200 Prunier (2005), s. 161.<br />
201 Ibid, s. 4-5.<br />
202 Babiker, 2002 s. 1ff<br />
79
På trods <strong>af</strong> <strong>en</strong> historie med relativ fredelig inter-etnisk sameksist<strong>en</strong>s i <strong>Darfur</strong>, blev diversitet<strong>en</strong> i<br />
større udstrækning et stridsspørgsmål, efter at d<strong>en</strong> sudanske regering i midt<strong>en</strong> <strong>af</strong> 1980’erne<br />
introducerede <strong>en</strong> etnisk favoriser<strong>en</strong>de politik. 203<br />
I 1980’erne promoverede Liby<strong>en</strong>s Muammar Qadd<strong>af</strong>i ‘arabisme’ som politisk ideologi og bakkede<br />
op om arabiske rebeller i Afrika syd for Sahara som led i plan<strong>en</strong> om et ‘arabisk bælte’. Med d<strong>en</strong><br />
arabiske races indflydelse på etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> civilisation i region<strong>en</strong> som begrundelse, rejste arabiske<br />
intellektuelle i 1987 krav om mere indflydelse og større andel i lokale, statslige og nationale jobs.<br />
Kravet blev s<strong>en</strong>dt i et brev til d<strong>en</strong> davær<strong>en</strong>de sudanske statsminister Sadiq al-Mahdi, og <strong>det</strong> blev<br />
understreget at: “If this neglect of the participation of the Arab race continues, things will break<br />
loose from the hands of the wise m<strong>en</strong> to those of the ignorants.” 204 Sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> påbegyndtes<br />
process<strong>en</strong> med at udskifte <strong>af</strong>rikanske darfurianere med arabiske i d<strong>en</strong> off<strong>en</strong>tlige sektor. 205<br />
Historisk set er der således tale om flere typer <strong>af</strong> konflikter i <strong>Darfur</strong>; de traditionelle ressource-<br />
konflikter der har foregået i årtier, både på tværs og indbyrdes <strong>af</strong> stammeforhold og etniske grupper;<br />
og strid<strong>en</strong> der står mellem befolkningsgrupperne, som indledtes med regering<strong>en</strong>s etnisk-arabiske<br />
favorisering i midt<strong>en</strong> <strong>af</strong> 1980’erne. Både ressourcekonflikt<strong>en</strong> og d<strong>en</strong> racemæssigt diskriminer<strong>en</strong>de<br />
politik har svækket region<strong>en</strong> og skabt et grundlag, der samm<strong>en</strong> med udelukkelse fra de ess<strong>en</strong>tielle<br />
fredsforhandlinger, førte til oprør i <strong>Darfur</strong>.<br />
OPRØRET I DARFUR<br />
I 2003 greb oprørsgrupp<strong>en</strong> Sudan Liberation Movem<strong>en</strong>t/Army (SLM/A) til våb<strong>en</strong> og angreb<br />
regering<strong>en</strong>s militære installationer i <strong>Darfur</strong>. 206 I deres politiske program fra marts 2003 legitimerede<br />
grupp<strong>en</strong> deres brug <strong>af</strong> vold og bek<strong>en</strong>dtgjort at:<br />
“(…) successive post-indep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ce regimes in Khartoum, both civilian and military, have intro-<br />
duced and systematically adhered to the policies of marginalization, racial discrimination, exclu-<br />
sion, exploitation and divisiv<strong>en</strong>ess.” 207<br />
203<br />
ICG (2004), s. 4.<br />
204<br />
Power (2004).<br />
205<br />
Ibid.<br />
206<br />
ICG (2004), s. i.<br />
207<br />
(SLM/SLA) Political Declaration (13 marts 2003).<br />
80
En måned efter g<strong>en</strong>nemførte SLM/A et bagholdsangreb på lufthavn<strong>en</strong> i El Fashir, der førte til store<br />
materielle skader og m<strong>en</strong>neskelige tab på d<strong>en</strong> sudanske regerings side. 208<br />
S<strong>en</strong>ere på året fulgte etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong>dnu <strong>en</strong> oprørsgruppe, Justice and Equality Movem<strong>en</strong>t (JEM),<br />
hvorefter konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> eskalerede. 209<br />
Begge oprørsgrupper har argum<strong>en</strong>teret for, at væbnet kamp er et nødv<strong>en</strong>digt og retfærdigt middel til<br />
at opnå deres mål om indflydelse samt til sætte <strong>en</strong> stopper for, at befolkningsgrupper <strong>af</strong> arabisk<br />
oprindelse favoriseres i forhold til de <strong>af</strong>rikanske stammer i <strong>det</strong> politiske system. 210<br />
“Those who considered themselves ethnically African were angered by the governm<strong>en</strong>t’s practice of<br />
awarding most of the top posts in the region to local Arabs, ev<strong>en</strong> though they were thought to be the<br />
minority there. Disgruntled <strong>Darfur</strong>ians had appealed to the governm<strong>en</strong>t to include their concerns<br />
on the ag<strong>en</strong>da of the U.S.-backed peace process. This effort failed, and many concluded that, if they<br />
ever wanted to see their needs met, they would have to do what John Garang had done in the South:<br />
take up arms against the Sudanese governm<strong>en</strong>t and try to get the world’s att<strong>en</strong>tion.” 211<br />
Til at begynde med tog d<strong>en</strong> sudanske regering<strong>en</strong> ikke oprørsgrupperne og deres krav om politisk<br />
indflydelse alvorligt, m<strong>en</strong> slog <strong>det</strong> h<strong>en</strong> som bandit- og stammeoprør, der godt kunne håndteres<br />
internt i Sudan. 212 Khartoum b<strong>en</strong>ægtede <strong>en</strong>dvidere forbindels<strong>en</strong> mellem problemerne i <strong>Darfur</strong> og<br />
deres førte marginaliser<strong>en</strong>de politik. 213 Efter lufthavnsangrebet var situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> så alvorlig,<br />
at 150 fremtræd<strong>en</strong>de darfurianere skrev til præsid<strong>en</strong>t al-Bashir og anmodede om <strong>en</strong> åbning i<br />
politiske forhandlinger med oprørsgrupperne. De opfordrede præsid<strong>en</strong>t<strong>en</strong> til at forhandle <strong>en</strong><br />
våb<strong>en</strong>hvile på plads, frigive politiske fanger fra <strong>Darfur</strong>, organisere humanitær nødhjælp ind<strong>en</strong><br />
regntid<strong>en</strong> satte ind samt stoppe brug<strong>en</strong> <strong>af</strong> Janjaweed-militserne. Al-Bashirs svar på opfordring<strong>en</strong> var<br />
imidlertid at lancere <strong>en</strong> mere off<strong>en</strong>siv strategi, erklære <strong>Darfur</strong> i undtagelsestilstand og int<strong>en</strong>sivere<br />
jagt<strong>en</strong> på oprørerne og deres sympatisører. 214<br />
208 Power (2004).<br />
209 De Waal (2005), s. 128.<br />
210 (SLM/SLA) Political Declaration (13 marts 2003) og “Proposal by the Justice and Equality Movem<strong>en</strong>t (JEM) for<br />
Peace in Sudan in g<strong>en</strong>eral & <strong>Darfur</strong> in particular”.<br />
211<br />
Power (2004).<br />
212<br />
Ibid.<br />
213<br />
ICG (2005) (B), s. 7.<br />
214<br />
Prunier (2005), s. 96 og Power (2004).<br />
81
Med brug <strong>af</strong> dels konv<strong>en</strong>tionel krigsførelse og dels bevæbnede proxy arabiske militser, forsøgte d<strong>en</strong><br />
sudanske regering at slå oprørsgrupperne ned via angreb på <strong>af</strong>rikanske landsbyer som efter sig<strong>en</strong>de<br />
skulle huse oprørere. Til trods for d<strong>en</strong> uklare militære struktur er der ing<strong>en</strong> tvivl om, at der foregår<br />
et tæt samarbejde mellem regering<strong>en</strong> og Janjaweed-militserne, et samarbejde præsid<strong>en</strong>t al-Bashir<br />
proklamerede i december 2003 m<strong>en</strong> sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> har nægtet at have kontrol over. 215<br />
Der er veldokum<strong>en</strong>terede eksempler på, at d<strong>en</strong> sudanske regering og Janjaweed-militserne har<br />
samarbej<strong>det</strong> om angreb på landsbyer i <strong>Darfur</strong>. 216 Oftest ankommer regeringssoldaterne i køretøjer<br />
efterfulgt at militserne på heste og kameler, eller regering<strong>en</strong> indleder luftbombeangreb, hvorefter<br />
Janjaweed-militserne ridder ind i by<strong>en</strong> og færdiggør angrebet ved at voldtage, slå ihjel, plyndre og<br />
<strong>af</strong>brænde landsbyer og <strong>af</strong>grøder. 217<br />
“(…) Governm<strong>en</strong>t of the Sudan armed forces in complicity with Janjaweed launched an attack on<br />
Adwa [landsby i <strong>Darfur</strong>] …According to witness reports, civilians including wom<strong>en</strong>, childr<strong>en</strong> and<br />
elderly persons were targeted during the attack. Many were forced to flee to a nearby mountain<br />
where they remained for several days…M<strong>en</strong> were summarily shot, as was anyone who attempted to<br />
escape. Young girls were tak<strong>en</strong> by the attackers to another location and many were raped in the<br />
pres<strong>en</strong>ce of other wom<strong>en</strong>. The attackers looted the village. While in the mountains, several of the<br />
victims reportedly were shot by Governm<strong>en</strong>t soldiers and Janjaweed. Many people were killed and<br />
more than 100 persons were injured.” 218<br />
Ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de citat er et <strong>af</strong> mange eksempler på samarbej<strong>det</strong> mellem regeringssoldater og Janjaweed-<br />
militserne under overgreb på civile landsbyer. Eksemplet er <strong>det</strong> typiske hændelsesforløb ved<br />
angreb, som er rapporteret fra mange forskellige kilder. 219<br />
Meget tyder på, at regering<strong>en</strong>s h<strong>en</strong>sigt ikke har været at løse konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, m<strong>en</strong> snarere at<br />
underminere SLM/A og JEM’s position som forhandlere ved evt. kravsfremsættelse om økonomisk<br />
og politisk indflydelse. Samtidigt har regering<strong>en</strong> tilsynelad<strong>en</strong>de ønsket at fremstille sig selv som<br />
215<br />
ICG (2004), s. 16 og ICG (2005) (B), s. 7.<br />
216<br />
Interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28. april 2005).<br />
217<br />
Se fx: FN (2005) (B), s. 64-69, Power (2004) og ICG (2005) (B), s. 7-8.<br />
218<br />
FN (2005), s. 68.<br />
219<br />
Amnesty International (2004), HRW (2004) (A), ICG (2005) (B), ICG (2004), Power (2004) og interview med Phil<br />
Clarke (29. april 2005).<br />
82
tilskuere til <strong>en</strong> årtier lang og kompleks konflikt, de ikke har h<strong>af</strong>t reel indflydelse på eller kontrol<br />
over. 220<br />
En del <strong>af</strong> regering<strong>en</strong>s forbehold for at give efter for krav stillet <strong>af</strong> de to oprørsgrupper i <strong>Darfur</strong> skal<br />
ses og forstås i samm<strong>en</strong>hæng med konflikt<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan. I forbindelse med d<strong>en</strong><br />
pot<strong>en</strong>tielle fredsslutning med Sydsudan, satte fremvækst<strong>en</strong> <strong>af</strong> de nye oprørsgrupper i <strong>Darfur</strong><br />
regering<strong>en</strong> under betydeligt pres. Ved også at give indrømmelser til disse oprørsgrupper, var der <strong>en</strong><br />
risiko for at andre grupper i <strong>det</strong> øvrige Sudan ville have krævet lign<strong>en</strong>de tilgodeseelser, hvilket<br />
pot<strong>en</strong>tielt kunne opsplitte lan<strong>det</strong>. Desud<strong>en</strong> er <strong>Darfur</strong> som sagt muslimsk territorium, som regering<strong>en</strong><br />
ikke var meget for at opgive <strong>af</strong> h<strong>en</strong>syn til hvilke bevægelser <strong>det</strong> kunne <strong>af</strong>stedkomme fra andre<br />
regioner i Sudan. 221 Det blev derfor besluttet at nedkæmpe oprørsgrupperne. D<strong>en</strong> sudanske<br />
regerings off<strong>en</strong>siv skal således forstås som <strong>en</strong> kombination <strong>af</strong> arabisk racisme og <strong>en</strong> strategi om at<br />
undgå yderligere opsplitning <strong>af</strong> <strong>det</strong> sudanske territorium.<br />
FREDSINITIATIVER OG MÆGLINGSFORSØG<br />
Forsøget på at finde <strong>en</strong> politisk løsning på konflikt<strong>en</strong> startede i august 2003, da præsid<strong>en</strong>t Deby fra<br />
Tchad samm<strong>en</strong>kaldte til møde mellem regerings- og oprørsrepræs<strong>en</strong>tanter. Forhandlingerne, som<br />
JEM nægtede at deltage i pga. Tchads rolle i konflikt<strong>en</strong>, førte i september til <strong>en</strong> <strong>af</strong>tale om 45-dages<br />
våb<strong>en</strong>hvile mellem d<strong>en</strong> sudanske regering og SLM/A. 222 Forsøg på flere forhandlingsrunder fandt<br />
herefter sted, m<strong>en</strong> der skulle gå helt frem til d. 8. april 2004 før<strong>en</strong>d JEM, SLM/A og d<strong>en</strong> sudanske<br />
regering underskrev d<strong>en</strong> ‘D<strong>en</strong> humanitære freds<strong>af</strong>tale’ i N'djam<strong>en</strong>a i Tchad. 223 Præsid<strong>en</strong>t al-Bashir<br />
havde kort forind<strong>en</strong> proklameret, at lov og ord<strong>en</strong> herskede i <strong>Darfur</strong>, og at regering<strong>en</strong> havde<br />
g<strong>en</strong>vun<strong>det</strong> kontrol med alle områder. 224 D<strong>en</strong>ne udmelding var imidlertid i strid med de humanitære<br />
nødhjælpsorganisationers rapporter fra region<strong>en</strong>, der berettede om optrapning <strong>af</strong> regering<strong>en</strong>s<br />
angreb, hvilket vanskeliggjorde deres arbejde. 225<br />
220 ICG (2005) (B), s. 7.<br />
221 Prunier (2005), s. 164.<br />
222 FN (2005) (B), s. 24.<br />
D<strong>en</strong> tchadiske præsid<strong>en</strong>t Debys politiske forhold til d<strong>en</strong> sudanske regering er kompliceret og spiller <strong>en</strong> rolle for<br />
forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> Tchads rolle som mægler. Regering<strong>en</strong> i Khartoum støttede Debys invasion <strong>af</strong> Tchad fra hans eksil i<br />
<strong>Darfur</strong> og hjalp ham herved til magt<strong>en</strong> i Tchad. Desud<strong>en</strong> har Deby støttet d<strong>en</strong> sudanske regering i jagt<strong>en</strong> på<br />
oprørsgrupper ved at stille militært udstyr til rådighed. Prunier (2005), s. 98. På samme tid tilhører Deby Zaghawa<br />
folket, som er én <strong>af</strong> de grupper, der har lidt mest under konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Størstedel<strong>en</strong> <strong>af</strong> ledels<strong>en</strong> i SLM/A tilhører<br />
også d<strong>en</strong>ne gruppe. Slim (2004), s. 813-4.<br />
223 “Agreem<strong>en</strong>t on Humanitarian Ceasefire on the Conflict in <strong>Darfur</strong>” (8. april 2004).<br />
224 Justice Africa (27. februar 2004).<br />
225 UN News C<strong>en</strong>tre (2. april 2004).<br />
83
‘D<strong>en</strong> humanitære freds<strong>af</strong>tale’ indebar <strong>en</strong> 45-dages pause fra militær aktivitet. Målet var at period<strong>en</strong><br />
skulle skabe adgang for de humanitære organisationer i <strong>Darfur</strong> - der<strong>af</strong> <strong>af</strong>tal<strong>en</strong>s navn. Aftal<strong>en</strong> lagde<br />
derudover op til at Khartoum skulle neutralisere og <strong>af</strong>væbne Janjaweed-militserne. Desud<strong>en</strong> blev<br />
der nedsat <strong>en</strong> våb<strong>en</strong>hvilekommission, hvis opgave <strong>det</strong> var at sikre implem<strong>en</strong>tering <strong>af</strong> <strong>af</strong>tal<strong>en</strong>. 226<br />
Med Tchad som officielle vært og mægler blev forhandlingerne overvåget <strong>af</strong> flere <strong>internationale</strong><br />
repræs<strong>en</strong>tanter. 227<br />
Fred<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> blev imidlertid ikke overholdt <strong>af</strong> nogle <strong>af</strong> parterne og skabte ikke rum for<br />
nødhjælpsarbej<strong>det</strong>.<br />
Ud over nabolan<strong>det</strong> Tchad var og er også AU involveret i forsøget på at implem<strong>en</strong>tere <strong>en</strong> freds<strong>af</strong>tale<br />
i <strong>Darfur</strong> g<strong>en</strong>nem foreløbigt seks forhandlingsrunder kal<strong>det</strong> ‘The Inter-Sudanese Political Talks’.<br />
Første runde indledtes d. 23. august 2004 i Abuja, Nigeria og sjette runde fandt sted fra d. 15.<br />
september til d. 18. september 2005. 228<br />
Ved d<strong>en</strong> første forhandlingsrunde, og under overvågning <strong>af</strong> <strong>internationale</strong> observatører, blev <strong>det</strong><br />
besluttet at fokusere på fire c<strong>en</strong>trale områder for at finde <strong>en</strong> løsning i <strong>Darfur</strong>: Det humanitære, <strong>det</strong><br />
sikkerhedsmæssige, <strong>det</strong> politiske og <strong>det</strong> socioøkonomiske område, der skulle diskuteres hver for<br />
sig. 229<br />
D. 9. november kulminerede and<strong>en</strong> runde <strong>af</strong> forhandlingerne med underskrivelse <strong>af</strong> <strong>en</strong> humanitær-<br />
og <strong>en</strong> sikkerhedsmæssig protokol. Underskrivels<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> humanitære protokol indebar tilsagn om<br />
større bevægelsesfrihed og adgang for de humanitære organisationer, specificering <strong>af</strong> <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> rolle samt beskyttelse <strong>af</strong> d<strong>en</strong> civile befolkning. 230 Sikkerhedsprotokoll<strong>en</strong><br />
g<strong>en</strong>tog d<strong>en</strong> sudanske regerings ansvar for <strong>af</strong>væbning <strong>af</strong> Janjaweed-militserne, og med <strong>af</strong>tal<strong>en</strong> var<br />
<strong>det</strong> femte gang, at regering<strong>en</strong> indvilligede i at neutralisere og <strong>af</strong>væbne deres militser. 231<br />
D<strong>en</strong> tredje runde <strong>af</strong> forhandlingerne, med fokus på <strong>en</strong> politisk løsning, blev <strong>af</strong>brudt pga. <strong>en</strong><br />
eskalering <strong>af</strong> vold<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. <strong>Konflikt<strong>en</strong></strong>s parter havde brudt både ‘D<strong>en</strong> humanitære freds<strong>af</strong>tale’ og<br />
d<strong>en</strong> humanitære og sikkerhedsmæssige protokol, fra 9. november. 232<br />
226<br />
“Agreem<strong>en</strong>t on Humanitarian Ceasefire on the Conflict in <strong>Darfur</strong>” (8. april 2004).<br />
227<br />
Slim (2004), s. 817.<br />
228<br />
AU Press Release (24. august 2005).<br />
229<br />
AU Press Release (28. august 2004).<br />
230<br />
AU (9. november 2004).<br />
231<br />
ICG (2005) (B), s. 1.<br />
232<br />
AU Press Release no. 112 (10. december 2004) og House of Commons (2005), s. 41.<br />
84
Samm<strong>en</strong>brud<strong>det</strong> <strong>af</strong> fredsforhandlingerne illustrerer problemerne ved forhandlingerne i Abuja, der<br />
var sårbare overfor hændelser ‘on the ground’. At <strong>det</strong> specielt var regering<strong>en</strong>, som konsekv<strong>en</strong>t brød<br />
<strong>af</strong>taler, vanskeliggjorde process<strong>en</strong> med at få <strong>en</strong> seriøs <strong>af</strong>tale på plads og at opnå <strong>en</strong> varig løsning på<br />
konflikt<strong>en</strong>. Et an<strong>det</strong> problem med forhandlingerne var SLM/A og JEM, der begge var relativt nye<br />
politiske bevægelser og havde ringe erfaring med forhandlinger. Endvidere var de to oprørsgrupper<br />
ikke politisk <strong>en</strong>ige om hvilke krav de skulle fremsættes, hvilket har resulteret i militære<br />
samm<strong>en</strong>stød, der er medvirk<strong>en</strong>de til at underminere deres legitimitet ved forhandlingsbor<strong>det</strong>. 233<br />
“The SLA, … is increasingly an obstacle to peace. Internal divisions, particularly among its<br />
political leadership, attacks against humanitarian convoys, and armed clashes with JEM have<br />
undermined the peace talks and raised questions about its legitimacy. JEM … has similar<br />
problems.” 234<br />
På baggrund <strong>af</strong> disse faktorer er begge oprørsgruppers forhandlingsfundam<strong>en</strong>t således meget svagt.<br />
Dette har udmøntet sig i dårligt definerede krav og <strong>en</strong> uklar ledelsesstruktur under forhandlingerne,<br />
hvilket har været medvirkede til at underminere styrk<strong>en</strong> <strong>af</strong> fredsforhandlingerne. 235<br />
Sid<strong>en</strong> da har AU forsøgt at g<strong>en</strong>optage ‘The Inter-Sudanese Political Talks’, med både <strong>en</strong> fjerde<br />
runde i december 2004, <strong>en</strong> femte runde i juni 2005 og d<strong>en</strong> tidligere nævnte sjette runde i september<br />
2005. Ved disse forhandlinger er mange <strong>af</strong> de samme emner fra foregå<strong>en</strong>de runder blevet diskuteret<br />
og parterne er <strong>en</strong>dnu <strong>en</strong>gang blevet opfordret til at finde <strong>en</strong> løsning på konflikt<strong>en</strong>. 236 Et ess<strong>en</strong>tielt<br />
problem har været, at AU under forhandlingerne ikke har fokuseret på konflikt<strong>en</strong> i helhed, m<strong>en</strong><br />
derimod har konc<strong>en</strong>treret sig om separate <strong>det</strong>aljer, der har forhindret <strong>en</strong> samlet behandling <strong>af</strong> de<br />
politiske, humanitære, sikkerhedsmæssige og økonomiske problemstillinger. 237 Resultatet har<br />
været, at forhandlingerne ikke har ført meget an<strong>det</strong> med sig <strong>en</strong>d løfter, som er blevet brudt kort<br />
efter, at de er indgået.<br />
233 De Waal (2005), s. 131.<br />
234 ICG (2005) (A), s. 1.<br />
235 House of Commons (2005), s. 41.<br />
236 AU Press Release (18. september 2005).<br />
237 De Waal (2005), s. 130.<br />
85
I maj 2004 indgik AU i forlængelse <strong>af</strong> ‘D<strong>en</strong> humanitære freds<strong>af</strong>tale’ <strong>en</strong> <strong>af</strong>tale om at indsætte<br />
monitoreringsstyrker i <strong>Darfur</strong>. Disse består både <strong>af</strong> våb<strong>en</strong>hvileobservatører, hvis opgave <strong>det</strong> har<br />
været at sikre, at de indgåede freds<strong>af</strong>taler overholdes. 238<br />
På et s<strong>en</strong>ere møde i AU’s Freds og Sikkerhedsråd blev <strong>det</strong> vedtaget, at organisation<strong>en</strong>s soldater<br />
også skulle:<br />
“(…) protect civilians whom it <strong>en</strong>counters under immin<strong>en</strong>t threat and in the immediate vicinity,<br />
within resources and capability, it being understood that the protection of the civilian population is<br />
the responsibility of the [governm<strong>en</strong>t of Sudan]”. 239<br />
D<strong>en</strong> udvidede mission AMIS II fik tillagt <strong>en</strong> lang række opgaver, som organisation<strong>en</strong> skulle<br />
varetage ind<strong>en</strong>for rammerne <strong>af</strong> <strong>det</strong> nye mandat. Udover beskyttelse <strong>af</strong> civile, skulle AMIS II<br />
kontrollere og rapportere fj<strong>en</strong>dtlige aktioner fra alle parter. 240 Det problematiske ved udvidels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
mandatet var for <strong>det</strong> første at AU, med kun lidt over 6000 observatører i <strong>Darfur</strong>, ikke havde<br />
ressourcer til at varetage d<strong>en</strong>ne opgave. 241 Hertil manglede de mandskab samt materiel støtte fra<br />
både Sudan og <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. For <strong>det</strong> an<strong>det</strong> er <strong>det</strong> ikke organisation<strong>en</strong>s politik at<br />
kritisere medlemsstater alt for åb<strong>en</strong>lyst eller direkte. På d<strong>en</strong> måde har både d<strong>en</strong> sudanske regering<br />
og oprørsgrupperne g<strong>en</strong>tag<strong>en</strong>de gange kunnet løbe fra forhandlingsløfter ud<strong>en</strong> at <strong>det</strong>, fra AU’s side<br />
har fået alvorlige konsekv<strong>en</strong>ser. Ikke før for nyligt er AU begyndt at anklage d<strong>en</strong> sudanske regering<br />
for samarbejde med Janjaweed-militserne og forlange at overgreb<strong>en</strong>e bliver bragt til <strong>en</strong>de. 242<br />
Trods alle initiativer og mæglingsforsøg fortsætter konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> ufortrød<strong>en</strong>t efter toet halvt<br />
års forløb.<br />
238<br />
AU Press Release no. 51 (28. maj 2004).<br />
239<br />
AU Peace and Security Council 17. møde (20. oktober 2004).<br />
240<br />
ICG (2005) (B), s. 17.<br />
241<br />
Reuters Alertnet (11. oktober 2005) og BBC (9. oktober 2005)<br />
242<br />
P1; Ori<strong>en</strong>tering (03.oktober 2005).<br />
86
5<br />
Det <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner og rationaler
Udgangspunktet for d<strong>en</strong> følg<strong>en</strong>de <strong>analyse</strong> vil, som <strong>det</strong> fremgik <strong>af</strong> specialets metodiske kapitel, være<br />
konc<strong>en</strong>treret om at id<strong>en</strong>tificere rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og på <strong>det</strong> realpolitiske niveau. På <strong>det</strong><br />
ideologiske niveau fokuseres særligt på konflikt<strong>en</strong> mellem statssuverænitet og beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder, og på <strong>det</strong> realpolitiske niveau opererer analys<strong>en</strong> med begreber som<br />
‘interesser’ og ‘magt’. Ud fra disse analytiske parametre er <strong>det</strong> h<strong>en</strong>sigt<strong>en</strong> at danne overblik over de<br />
rationaler, som ligger til grund for <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong>.<br />
Overordnet set er kapitlet inddelt i to <strong>af</strong>snit. M<strong>en</strong>s første del er konc<strong>en</strong>treret om tid<strong>en</strong> forud for<br />
vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> første Sikkerhedsrådsresolution omhandl<strong>en</strong>de <strong>Darfur</strong>, vil and<strong>en</strong> del <strong>analyse</strong>re<br />
årsagsforklaringer og konsekv<strong>en</strong>ser <strong>af</strong> disse resolutioner.<br />
I relation til kapitlet om Sudans og <strong>Darfur</strong>s historie, vil analys<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>fatte <strong>en</strong> række væs<strong>en</strong>tlige<br />
faktorer for konflikt<strong>en</strong>. I d<strong>en</strong> samm<strong>en</strong>hæng vil fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ være et<br />
c<strong>en</strong>tralt elem<strong>en</strong>t. I analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> hvorfor hverk<strong>en</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, <strong>en</strong>keltstater eller<br />
koalitioner har iværksat <strong>en</strong> sådan tvangsforanstaltning, er tre faktorer c<strong>en</strong>trale:<br />
For <strong>det</strong> første har fredsslutning<strong>en</strong> på d<strong>en</strong> 21 år lange borgerkrig, mellem <strong>det</strong> muslimske regime i<br />
Khartoum og d<strong>en</strong> kristne rebel gruppe SPLM/A i <strong>det</strong> sydlige Sudan, været prioriteret politisk i <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund. Dernæst, og til <strong>en</strong> vis grad i samm<strong>en</strong>hæng hermed, har strategiske<br />
interesser, som fx olie og våb<strong>en</strong>, været væs<strong>en</strong>tlige elem<strong>en</strong>ter i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> respons.<br />
Også krig<strong>en</strong> mod terror samt problematikk<strong>en</strong> vedrør<strong>en</strong>de statspraksis for interv<strong>en</strong>tioner har h<strong>af</strong>t<br />
signifikans. D<strong>en</strong> tredje faktor i analys<strong>en</strong> <strong>af</strong> fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ er d<strong>en</strong> udbredte<br />
skepsis overfor interv<strong>en</strong>tionistisk politik, som dels hænger samm<strong>en</strong> med <strong>det</strong> store ansvar som disse<br />
interv<strong>en</strong>tioner medfører, dels skal forstås i samm<strong>en</strong>hæng med international politik, sid<strong>en</strong> Irakkrig<strong>en</strong><br />
blev indledt i 2003.<br />
Med fokus på disse tre faktorer vil første del <strong>af</strong> analys<strong>en</strong> være konc<strong>en</strong>treret om udvikling<strong>en</strong> fra <strong>det</strong><br />
tidspunkt, da konflikt<strong>en</strong> kom på <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> dagsord<strong>en</strong>, frem til Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
første resolutionsvedtagelse om <strong>Darfur</strong>. Ved inddragelse <strong>af</strong> rapporter om situation<strong>en</strong>, udtalelser fra<br />
<strong>en</strong>keltstater og FN samt øvrige initiativer i forhold til konflikt<strong>en</strong>, vil d<strong>en</strong>ne del tage udgangspunkt i<br />
hvornår og hvordan konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> kom på d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> dagsord<strong>en</strong>. Afsnittet vil desud<strong>en</strong><br />
<strong>analyse</strong>re skellet mellem <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> humanitære og politiske reaktioner. C<strong>en</strong>tralt i<br />
88
d<strong>en</strong>ne forbindelse er FN, m<strong>en</strong> i sag<strong>en</strong>s natur vil også øvrige aktører, særligt USA og AU, blive<br />
inddraget i <strong>det</strong> omfang de har været relevante.<br />
Fokus i d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> del <strong>af</strong> analys<strong>en</strong> vil ligge på de sikkerhedsrådsresolutioner, der mellem juli 2004<br />
og marts 2005 er blevet vedtaget i forbindelse med konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Herudover vægtes<br />
diskussioner og briefinger i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> samt forskellige andre former for internationalt<br />
<strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i såvel <strong>Darfur</strong> som i <strong>det</strong> øvrige Sudan.<br />
TIDLIGE REAKTIONER FRA FN OG NGO’ER<br />
De tidligste advarsler fra NGO’er om, at <strong>en</strong> alvorlig konflikt var under optrapning blev uds<strong>en</strong>dt i<br />
første halvdel <strong>af</strong> 2003, hvor organisationer som Amnesty International, International Crisis Group<br />
(ICG), Justice Africa samt Læger ud<strong>en</strong> Grænser (MSF) uds<strong>en</strong>dte pressemeddelelser om situation<strong>en</strong><br />
i <strong>Darfur</strong>. 243 Allerede d. 21. februar 2003 opfordrede Amnesty International d<strong>en</strong> sudanske regering:<br />
“(...) to set up an indep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>t Commission of Inquiry into the situation in <strong>Darfur</strong> in the West of<br />
Sudan. ... Over the past few years hundreds of civilians, mostly from sed<strong>en</strong>tary agricultural groups<br />
like Fur, Masalit and Zaghawa, have be<strong>en</strong> killed or wounded, homes have be<strong>en</strong> destroyed and herds<br />
looted by nomadic groups. Sometimes doz<strong>en</strong>s of civilians have be<strong>en</strong> killed in a single raid.” 244<br />
To måneder s<strong>en</strong>ere uds<strong>en</strong>dte Amnesty International <strong>en</strong> lign<strong>en</strong>de advarsel og anbefalede, at et<br />
internationalt undersøgelseshold blev s<strong>en</strong>dt til <strong>Darfur</strong> for at vurdere konflikt<strong>en</strong>s omfang. 245<br />
Da de første flygtningestrømme krydsede græns<strong>en</strong> til Tchad i april, begyndte øvrige NGO’er at<br />
rapportere om d<strong>en</strong> eskaler<strong>en</strong>de konflikt. Ifølge Phil Clarke, d<strong>en</strong> danske direktør for MSF, blev de<br />
opmærksomme på situation<strong>en</strong> i juli 2003, da: “(...) flygtninge fra <strong>Darfur</strong> kom til Potina,<br />
jernbanestation<strong>en</strong> i Rom, og fortalte at der var opstået <strong>en</strong> ny borgerkrig i <strong>Darfur</strong>.” 246<br />
ICG advarede i juni 2003 om konflikt<strong>en</strong>s omfang og kom med anbefalinger til såvel regering<strong>en</strong> i<br />
Sudan som til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund:<br />
243 Amnesty International Press Release no. 38 (21. februar 2003), Amnesty International Press Release no. 104 (28<br />
April 2003), Justice Africa (14. marts 2003) og ICG (2003).<br />
244 Amnesty International Press Release no. 38 (21. februar 2003).<br />
245 Amnesty International Press Release no. 104 (28 April 2003).<br />
246 Interview med Phil Clarke (29. april 2005).<br />
89
“The Viol<strong>en</strong>ce in <strong>Darfur</strong> should be the subject of a separate and conc<strong>en</strong>trated initiative <strong>–</strong> by the<br />
Khartoum governm<strong>en</strong>t, strongly <strong>en</strong>couraged by the international community <strong>–</strong> to <strong>en</strong>d hostilities and<br />
<strong>en</strong>sure that the issues are also addressed within the IGAD process.” 247<br />
I lighed med NGO’erne forsøgte FN at skabe opmærksomhed omkring konflikt<strong>en</strong>, og opfordrede i<br />
særdeleshed donorlande til at s<strong>en</strong>de nødhjælp til områ<strong>det</strong>. I september 2003 lancerede FN ‘The<br />
Greater <strong>Darfur</strong> Special Initiative’, som opfordrede donorverd<strong>en</strong> til at bidrage med 22,8 mio. USD til<br />
fremtidige humanitære operationer i region<strong>en</strong>. Det overordnede mål med initiativet var at<br />
imødekomme flygtninge, internt fordrevne og andre sårbare gruppers behov og sikre deres<br />
overlevelse. 248 I marts 2004 var størstedel<strong>en</strong> <strong>af</strong> p<strong>en</strong>g<strong>en</strong>e doneret, m<strong>en</strong> pga. d<strong>en</strong> ustabile<br />
sikkerhedssituation i områ<strong>det</strong> var <strong>det</strong> ikke muligt at g<strong>en</strong>nemføre humanitære programmer og skabe<br />
sikkerhed for de udsatte befolkningsgrupper. 249<br />
I november 2003 advarede OCHA (FN’s Koordinationskontor for humanitær bistand) om, at <strong>Darfur</strong><br />
kunne blive verd<strong>en</strong>s “(…) worst humanitarian crisis.”, og at d<strong>en</strong> ustabile sikkerhedssituation<br />
vanskeliggjorde distribuering<strong>en</strong> <strong>af</strong> nødhjælp. 250 I <strong>Darfur</strong> havde Janjaweed-militserne indledt nye<br />
angreb, hvilket havde forøget flygtningestrømm<strong>en</strong>e, og samtidigt havde d<strong>en</strong> sudanske regering<br />
pålagt nødhjælpsarbejdere Visa-restriktioner og forbudt humanitære operationer i visse områder.<br />
På d<strong>en</strong>ne baggrund karakteriserede FN’s vice-g<strong>en</strong>eralsekretær for humanitær bistand, Jan Egeland, i<br />
start<strong>en</strong> <strong>af</strong> december, d<strong>en</strong> humanitære situation i <strong>Darfur</strong> som:<br />
“(...) one of the worst in the world. Access to people in need is blocked by the parties in conflict and<br />
now, as the need for aid grows, stocks of relief materials are dwindling […] I remind combatants of<br />
their obligation to minimize the impact of their hostilities on civilian populations, in accordance<br />
with international law…” 251<br />
D<strong>en</strong> 9. december uds<strong>en</strong>dte FN’s g<strong>en</strong>eralsekretariat et ‘statem<strong>en</strong>t’ om situation i <strong>Darfur</strong>:<br />
247 ICG (2003).<br />
248 UN Press Release AFR/701 (17. september 2003).<br />
249 Global IDP Database (2005).<br />
250 House of Commons (2005), s. 17.<br />
251 UN News C<strong>en</strong>tre (5. december 2003).<br />
90
“The Secretary-G<strong>en</strong>eral is alarmed at the rapidly <strong>det</strong>eriorating humanitarian situation in the<br />
<strong>Darfur</strong> region of Sudan, and by reports of widespread abuses against civilians, including killings,<br />
rape and the burning and looting of <strong>en</strong>tire villages. Insecurity is also severely hampering<br />
humanitarian assistance efforts as many of the one million civilians <strong>af</strong>fected by the conflict remain<br />
beyond the reach of relief workers.” 252<br />
G<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong>s og de forskellige NGO’ers advarsler og anbefalinger blev hverk<strong>en</strong> taget til<br />
efterretning politisk eller økonomisk. Som <strong>det</strong> fremgik i kapitlet ov<strong>en</strong>for var nabolan<strong>det</strong> Tchad d<strong>en</strong><br />
<strong>en</strong>este udefrakomm<strong>en</strong>de part, der gjorde et reelt om <strong>en</strong>d resultatløst mæglingsforsøg mellem<br />
parterne i <strong>Darfur</strong>. Hvad angik opfordringerne fra NGO’erne om politisk handling, blev <strong>det</strong> påpeget<br />
at tidspunktet for at rette opmærksomhed<strong>en</strong> mod <strong>Darfur</strong>, var uh<strong>en</strong>sigtsmæssigt, fordi man risikerede<br />
at sætte freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem regering<strong>en</strong> i Khartoum i <strong>det</strong> nordlige Sudan og SPLM/A i Sydsudan,<br />
over styr. 253 USA, der via troika<strong>en</strong> g<strong>en</strong>nem længere tid havde været involveret i disse<br />
fredsforhandlinger, uds<strong>en</strong>dte <strong>en</strong> pressemeddelelse, der udtrykte bekymring over d<strong>en</strong> humanitære<br />
situation i <strong>Darfur</strong>, m<strong>en</strong> gjorde samtidigt klart, at situation<strong>en</strong> var urelateret til d<strong>en</strong> øvrige fredsproces<br />
i Sudan. 254 Derudover gjorde nogle <strong>af</strong> de europæiske ambassader, særligt de hollandske og britiske,<br />
opmærksom på at de var bevidste om forbrydelserne i <strong>Darfur</strong>, ud<strong>en</strong> at <strong>det</strong> fik nog<strong>en</strong> reel<br />
betydning. 255<br />
NORD/SYD-FREDSAFTALEN OG STRATEGISKE INTERESSER I SIKKERHEDSRÅDET<br />
FN’s tidlige udmeldinger og reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, herunder såvel Kofi Annans<br />
udtalelse som de amerikanske og europæiske reaktioner, tyder ikke på at <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund<br />
som sådan forsøgte at nedtone konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. M<strong>en</strong> udvikling<strong>en</strong> har været præget <strong>af</strong> <strong>en</strong> markant<br />
prioritering <strong>af</strong> <strong>en</strong> fredsløsning i konflikt<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan frem for <strong>af</strong> problemerne i<br />
<strong>Darfur</strong>.<br />
Det <strong>internationale</strong> samfund havde valget mellem at prioritere Nord/Syd-forhandlingerne over<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, prioritere <strong>Darfur</strong> over fred i Sydsudan eller at favne fredsforhandlingerne og<br />
situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> samtidigt.<br />
252 UN News C<strong>en</strong>tre (9. december 2003).<br />
253 House of Commons (2005), s. 17.<br />
254 U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (16. december 2003).<br />
255 Slim (2004), s. 814.<br />
91
Det <strong>internationale</strong> samfund valgte at prioritere freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan, som skulle<br />
<strong>af</strong>slutte <strong>en</strong> <strong>af</strong> Afrikas længstvar<strong>en</strong>de krige. Adskillige vestlige stater, særligt troika<strong>en</strong>s medlemmer,<br />
havde været involveret i fredsprocess<strong>en</strong>, som de nødigt så sat over styr pga. fremkomst<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong>ne<br />
nye konflikt. Fortalere for at <strong>af</strong>slutte forhandlingerne mellem nord og syd, ud<strong>en</strong> nødv<strong>en</strong>digvis at<br />
inddrage konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, begrundede d<strong>en</strong>ne prioritering med, at kritik kunne få d<strong>en</strong> sudanske<br />
regering til at trække sig fra fredsforhandlingerne, hvilket Khartoum også truede med at gøre i<br />
adskillige omgange. 256 Troika<strong>en</strong>s præfer<strong>en</strong>cer stred ikke imod d<strong>en</strong> dominer<strong>en</strong>de stemning i<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, der ligeledes prioriterede Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> over konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> med<br />
følg<strong>en</strong>de begrundelse:<br />
“The successful conclusion of the Naivasha peace talks…would not only <strong>en</strong>d one of Africa’s oldest<br />
and bloodiest conflicts; it would also contribute to solving the other conflicts that continue to<br />
plague the Sudan and its people.” 257<br />
Det blev hæv<strong>det</strong> at fred mellem Nord- og Sydsudan ville kunne etablere <strong>en</strong> ramme, ind<strong>en</strong>for<br />
hvilk<strong>en</strong> konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> ville blive løst. Indsættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> SPLM/A leder<strong>en</strong>, John Garang, som<br />
repræs<strong>en</strong>tant for d<strong>en</strong> <strong>af</strong>rikanske befolkning i Sydsudan, som vice-præsid<strong>en</strong>t i d<strong>en</strong> sudanske<br />
regering, skulle kunne få <strong>en</strong> positiv effekt for d<strong>en</strong> <strong>af</strong>rikanske befolkning i <strong>Darfur</strong>. Dette argum<strong>en</strong>t<br />
blev understøttet <strong>af</strong>, at Garang selv havde annonceret at han ville arbejde for at finde <strong>en</strong> løsning i<br />
<strong>Darfur</strong>. 258 Det problematiske ved d<strong>en</strong>ne antagelse var, at Garang som vise-præsid<strong>en</strong>t og fred mellem<br />
nord og syd ikke i sig selv bar <strong>en</strong> løsning på de underligg<strong>en</strong>de årsager til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. 259<br />
Desud<strong>en</strong> var repræs<strong>en</strong>tanter fra <strong>Darfur</strong> som sagt blevet udelukket fra fredsforhandlingerne og<br />
dermed fra indflydelse på lan<strong>det</strong>s politiske fremtid og fordeling <strong>af</strong> magt og ressourcer.<br />
En and<strong>en</strong> del <strong>af</strong> forklaring<strong>en</strong> på d<strong>en</strong>ne prioritering er statsinteresser, der som tidligere nævnt skal<br />
forstås i samm<strong>en</strong>hæng med magtstrukturer og konstellationer. Visse <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
indflydelsesrige stater, der advokerede for <strong>en</strong> politisk prioritering <strong>af</strong> Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, havde<br />
256<br />
Reeves (18. juli 2005 <strong>–</strong> 22. juli 2005) og interview med Sam Tott<strong>en</strong> (14. juli 2005).<br />
257<br />
S/PV.5082: FN SC møde nr. 5082 (19. november 2004). Udtalelse fra fru Müller, Tyskland. Se også udtalelser fra fx<br />
Spani<strong>en</strong>, Chile, Pakistan, Romani<strong>en</strong> og B<strong>en</strong>in.<br />
258<br />
Kasfir (2005).<br />
259<br />
Williams & Bellamy (2005), s. 39. Det er vanskelig at vurdere om John Garang påtænkte at arbejde for <strong>en</strong> løsning <strong>af</strong><br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, eller om udtalels<strong>en</strong> gik ud på at opnå <strong>det</strong> international <strong>samfunds</strong> støtte til g<strong>en</strong>opbygning <strong>af</strong><br />
Sydsudan. Under alle omstændigheder har hverk<strong>en</strong> h<strong>af</strong>t John Garang eller hans efterfølger som sudansk vice-præsid<strong>en</strong>t<br />
Salva Kiir hidtil h<strong>af</strong>t beføjelser i forhold til <strong>af</strong>væbning<strong>en</strong> <strong>af</strong> Janjaweed-militserne og de ville næppe kunne forhindre<br />
samarbej<strong>det</strong> mellem d<strong>en</strong> sudanske regering og Janjaweed-militserne.<br />
92
netop nationale statsinteresser i Sudan. Det gjaldt blandt an<strong>det</strong> Rusland og Kina, der begge har<br />
strategiske interesser i Sudan, i form <strong>af</strong> såvel olie<strong>af</strong>taler som våb<strong>en</strong>salg. 260 I takt med at Kina er<br />
vokset til at være d<strong>en</strong> næststørste forbruger <strong>af</strong> olie i verd<strong>en</strong> (efter USA), er stat<strong>en</strong>s behov for at<br />
finde nye oliekilder steget markant. Sudan er Kinas største oversøiske olieleverandør og Kina har<br />
derudover også våb<strong>en</strong><strong>af</strong>taler for flere milliarder USD i Sudan. 261 Set fra et kinesisk perspektiv er<br />
Sudan derfor <strong>en</strong> vigtig strategisk og lukrativ samarbejdspartner. Det samme gælder for Rusland, der<br />
har solgt militært udstyr for omkring 150 millioner USD til Sudan og i 2002 indgik <strong>en</strong> 200 millioner<br />
USD olie<strong>af</strong>tale. 262 Disse interesser har været <strong>af</strong> betydning for Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s håndtering <strong>af</strong><br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, herunder resolutionsvedtagelserne som vil blive g<strong>en</strong>nemgået i and<strong>en</strong> del <strong>af</strong><br />
analys<strong>en</strong>.<br />
Såvel olieinteresser som anti-terror alliancer kan anskues som statsinteresser, der indikerer et<br />
magtpolitisk aspekt i sikkerhedsrådsmedlemmernes prioriteringer. Som omtalt regulerer<br />
magtstrukturerne staternes indbyrdes forhold og deres individuelle kapacitet i realisering<strong>en</strong> <strong>af</strong> deres<br />
interesser. Magt og interesser regulerer hinand<strong>en</strong> g<strong>en</strong>sidigt forstået på d<strong>en</strong> måde at staterne søger at<br />
bibeholde eller forøge deres magtposition, hvilket <strong>af</strong>spejler sig i deres interesser. På d<strong>en</strong> måde er fx<br />
olie, pga. d<strong>en</strong>ne eftertragtede ressources økonomiske værdi og funktion, <strong>en</strong> interesse der sigter til at<br />
styrke <strong>en</strong> giv<strong>en</strong> stats magt og indflydelse. Dette forhold er med til at forklare Ruslands, Kinas og til<br />
<strong>en</strong> vis grad også USA’s positioner.<br />
I relation til strategiske interesser i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> har USA’s forhold til regimet i Khartoum, der<br />
indgår som <strong>en</strong> del <strong>af</strong> anti-terror allianc<strong>en</strong>, <strong>en</strong>dvidere spillet <strong>en</strong> væs<strong>en</strong>tlig rolle for de amerikanske<br />
prioriteringer. USA’s politiske anti-terror alliance kan anskues som <strong>en</strong> interesse, der sigter til at<br />
styrke d<strong>en</strong> amerikanske krig mod terror og derved indirekte USA’s globale magtposition. Disse<br />
aspekter vil der blive redegjort for s<strong>en</strong>ere i et særskilt <strong>af</strong>snit om USA.<br />
Således kan visse <strong>af</strong> sikkerhedsrådsmedlemmernes prioritering <strong>af</strong> Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> i høj grad<br />
forklares ud fra realpolitiske rationaler. I <strong>Darfur</strong> gav fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> skrappere politik overfor<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser imidlertid d<strong>en</strong> sudanske regering råderum til at int<strong>en</strong>sivere<br />
angreb<strong>en</strong>e, hvilket fik alvorlige konsekv<strong>en</strong>ser for udvikling<strong>en</strong> <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>.<br />
260 Prunier (2005), s. 88, FN (2005) (B), s. 18. og EIU (2005), s. 8.<br />
Olie blev fun<strong>det</strong> i Sudan i 1970’erne, m<strong>en</strong> er først blevet eksporteret sid<strong>en</strong> 1999.<br />
261 Washington Post Foreign Service, 23. december (2004) og HRW (2003) S. 456.<br />
262 Williams & Bellamy (2005), s. 33.<br />
93
BEGYNDENDE PRES PÅ KHARTOUM<br />
Først i foråret 2004 blev g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong>s kritik <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> skarpere. Forud for ‘D<strong>en</strong><br />
humanitære freds<strong>af</strong>tale’ i slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> marts 2004, havde Kofi Annan g<strong>en</strong>taget sin bekymring over<br />
udvikling<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, og understreget at FN med alle midler ville hjælpe til <strong>en</strong> løsning på<br />
konflikt<strong>en</strong>. 263 Få dage s<strong>en</strong>ere advarede Jan Egeland ig<strong>en</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong> om, at etniske<br />
udr<strong>en</strong>sninger fandt sted i <strong>Darfur</strong>: “We have now se<strong>en</strong> an organized campaign being undertak<strong>en</strong> of<br />
forced depopulation of <strong>en</strong>tire areas.” 264 I samme forbindelse berettede Egeland om, at Janjaweed-<br />
militserne ifølge FN’s rapporter var “primarily responsible” samt at ofr<strong>en</strong>e for kampagn<strong>en</strong><br />
fortrinsvist var region<strong>en</strong>s <strong>af</strong>rikanske befolkning, specielt de tre etniske grupper Fur, Zaghawas og<br />
Massalit. På davær<strong>en</strong>de tidspunkt estimerede FN at 750,000 sudanere var internt fordrevet og<br />
110,000 m<strong>en</strong>nesker var flygtet over græns<strong>en</strong> til Tchad. 265<br />
FN’s sikkerhedsråd tøvede imidlertid fortsat. Egelands underretning førte ikke til kr<strong>af</strong>tige<br />
reaktioner, m<strong>en</strong> Rå<strong>det</strong> uds<strong>en</strong>dte et ‘presid<strong>en</strong>tial statem<strong>en</strong>t’, der udtrykte bekymring over<br />
udvikling<strong>en</strong> og opfordrede til at finde <strong>en</strong> løsning på konflikt<strong>en</strong>:<br />
“The members have expressed their deep concern about the massive humanitarian crisis. Council<br />
members call on the parties concerned to fully cooperate in order to address the grave situation<br />
prevailing in this region, to <strong>en</strong>sure the protection of civilians, and to facilitate humanitarian access<br />
to the <strong>af</strong>fected population.” 266<br />
DARFUR OG 10-ÅRET FOR FOLKEDRABET I RWANDA<br />
Ikke før i forbindelse med 10-året for folkedrabet i Rwanda begyndte <strong>Darfur</strong> begyndte at få massiv<br />
medieomtale, og først på <strong>det</strong> tidspunkt kom konflikt<strong>en</strong> for alvor kom på d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong><br />
dagsord<strong>en</strong>.<br />
263<br />
UN Press Release SG/SM/9238 (31. marts 2004).<br />
264<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (2. april 2004).<br />
265<br />
Ibid.<br />
266<br />
UN Press Release SC/8050 (2. april 2004). Egelands briefinger til Sikkerhedsrå<strong>det</strong> har været <strong>af</strong> stor betydning for at<br />
få d<strong>en</strong> humanitære krise på d<strong>en</strong> politiske dagsord<strong>en</strong>. Briefingerne har h<strong>af</strong>t udgangspunkt i OCHAs ‘early warning’<br />
<strong>analyse</strong>r, der skal tj<strong>en</strong>e til at gøre opmærksom på humanitære katastrofer og få <strong>det</strong> humanitære perspektiv inkorporeret<br />
tidligt i et forløb, så Sikkerhedsrå<strong>det</strong> kan fokusere på <strong>det</strong> politiske arbejde. Interview med Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (16.<br />
maj 2005).<br />
94
I marts 2004, et år efter de første rapporter om d<strong>en</strong> eskaler<strong>en</strong>de konflikt, omtalte FN’s humanitære<br />
koordinator for Sudan Mukesh Kapila i et BBC-interview, de etniske udr<strong>en</strong>sninger i <strong>Darfur</strong> og drog<br />
paralleller til folkedrabet i Rwanda:<br />
“I was pres<strong>en</strong>t in Rwanda at the time of the g<strong>en</strong>ocide, and I've se<strong>en</strong> many other situations around<br />
the world and I am totally shocked at what is going on in <strong>Darfur</strong>…This is ethnic cleansing, this is<br />
the world’s greatest humanitarian crisis, and I don’t know why the world isn’t doing more about<br />
it.” 267<br />
Ifølge Kapila bestod forskell<strong>en</strong> mellem Rwanda og <strong>Darfur</strong> al<strong>en</strong>e i antallet <strong>af</strong> ofre, og han karakteris-<br />
erede overgreb<strong>en</strong>e i region<strong>en</strong> som et: “(...) organized attempt to do away with a group of<br />
people...” 268 Udtalels<strong>en</strong> sigtede mod FN’s folkedrabskonv<strong>en</strong>tion <strong>af</strong> 1948 og fik stor effekt for<br />
debatt<strong>en</strong> om <strong>Darfur</strong>, da store dele <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund d<strong>en</strong> følg<strong>en</strong>de måned skulle mødes<br />
for at markere 10-året for folkedrabet i Rwanda: 269<br />
“If there’s one item of media coverage that put <strong>Darfur</strong> and the Sudan on the map, th<strong>en</strong> this was it.<br />
Within hours, the message that <strong>Darfur</strong> was the new Rwanda had spread around the world. And this<br />
time, the wave of coverage persisted as politicians responded. <strong>Darfur</strong>, a previously unknown region<br />
of Sudan, was becoming a household name.” 270<br />
I forlængelse her<strong>af</strong> drog Kofi Annan, i sin tale på 10-års dag<strong>en</strong> for folkedrabet, udtrykkelige<br />
paralleller mellem Rwanda og <strong>Darfur</strong> og advarede om, at d<strong>en</strong>ne konflikt kunne udvikle sig til et<br />
folkedrab. Det var Annans anbefaling at:<br />
“(…) international humanitarian workers and human rights expert be giv<strong>en</strong> full access to the<br />
region and to the victims, without further delay. If that is d<strong>en</strong>ied, the international community must<br />
be prepared to take swift and appropriate action. By action in such situation, I mean a continuum of<br />
steps which may include military action.” 271<br />
267 BBC (19. marts 2004).<br />
268 Adelman (2005), s. 5.<br />
269 Slim (2004), s. 815 og interview med Phil Clarke (29. april 2005).<br />
270 Reuters Alertnet (19. januar 2005).<br />
271 UN (7. april 2004).<br />
95
Samm<strong>en</strong>ligning<strong>en</strong> mellem <strong>Darfur</strong> og Rwanda var svær at komme ud<strong>en</strong>om på d<strong>en</strong>ne dag, hvor <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund mindedes <strong>det</strong> tragiske fravær <strong>af</strong> handl<strong>en</strong> 10 år tidligere:<br />
“Vestlige politikere kunne ikke stille sig op på <strong>en</strong> talerstol d. 7. april og udtrykke medfølelse med<br />
ofr<strong>en</strong>e for <strong>det</strong> rwandiske folkedrab ud<strong>en</strong> samtidigt at tage stilling til d<strong>en</strong> eskaler<strong>en</strong>de konflikt og<br />
humanitære katastrofe i <strong>Darfur</strong>.” 272<br />
Taget d<strong>en</strong> massive mediedækning samt d<strong>en</strong> markant større politiske opmærksomhed omkring<br />
<strong>Darfur</strong> i betragtning er <strong>det</strong> nærligg<strong>en</strong>de at sætte lighedstegn mellem mindehøjtidelighederne i<br />
Rwanda og <strong>det</strong> øgede fokus på <strong>Darfur</strong>: “Anniversaries is a strange thing, and the world reacted to<br />
<strong>Darfur</strong> a way it might not have, had it be<strong>en</strong> the 7th anniversary of Rwanda.” 273<br />
Parallell<strong>en</strong> satte gang i folkedrabsdiskussion, og udløste <strong>en</strong>dvidere debat om <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
<strong>samfunds</strong> ansvar for at gribe ind, Jvf. ICISS-rapport<strong>en</strong>s anbefalinger om “responsibility to protect”.<br />
I forhold til d<strong>en</strong> tidligere teoretiske diskussion <strong>af</strong> statssuverænitet versus interv<strong>en</strong>tionisme,<br />
indikerede d<strong>en</strong>ne diskussion et diskursmæssigt skred set i forhold til 1990’erne. Der er ikke i dag,<br />
mere <strong>en</strong>d der var i 1990’erne, tale om nog<strong>en</strong> form for juridisk forpligtelse til at interv<strong>en</strong>ere i tilfælde<br />
<strong>af</strong> overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne. Alligevel er der forskel på italesættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong>, set i forhold til lign<strong>en</strong>de konflikter i 1990’erne. Forskell<strong>en</strong> består i diskussion<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> ansvar for at gribe ind i konflikt<strong>en</strong> og at der i forbindelse med <strong>Darfur</strong> er<br />
blevet italesat et bør. I 1990’erne handlede diskussionerne vedrør<strong>en</strong>de de forskellige<br />
konfliktsituationer i høj grad om hvorvidt interv<strong>en</strong>tioner var tilladte under international lov, jvf.<br />
statssuverænitet og princippet om “ikke-interv<strong>en</strong>tion”, m<strong>en</strong> i forbindelse med <strong>Darfur</strong> har <strong>det</strong>te<br />
aspekt været helt fravær<strong>en</strong>de.<br />
Diskussion indikerer <strong>en</strong> udvikling i de regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet, som sandsynligvis delvist<br />
kan tilskrives ICISS-rapport<strong>en</strong>. Det er imidlertid væs<strong>en</strong>tlig at bemærke at d<strong>en</strong>ne diskursændring<br />
ikke i særlig høj grad manifesterer sig på et praktisk plan, m<strong>en</strong> begrænser sig til <strong>en</strong> retorisk<br />
diskussion i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund.<br />
272 M<strong>en</strong>necke & Moltke (2004) s. 117.<br />
273 Interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28.april 2005).<br />
96
SIKKERHEDSRÅDETS VOKSENDE ENGAGEMENT I KONFLIKTEN<br />
I april 2004 besluttede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> sig for at undersøge situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, og s<strong>en</strong>dte tre på<br />
hinand<strong>en</strong> efterfølg<strong>en</strong>de undersøgelseskommissioner til <strong>Darfur</strong> med <strong>det</strong> formål at skabe overblik<br />
over situation<strong>en</strong> samt at indsamle førstehåndsberetninger fra konflikt<strong>en</strong>s ofre. 274<br />
D<strong>en</strong> første rapport fra d<strong>en</strong>ne undersøgelse, produceret <strong>af</strong> FN’s Højkommissær for<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder, var så kritisk at d<strong>en</strong> måtte hemmeligholdes <strong>af</strong> frygt for, at d<strong>en</strong> sudanske<br />
regering ville blokere for d<strong>en</strong> næste planlagte FN mission i <strong>Darfur</strong>. 275<br />
D<strong>en</strong> samlede rapport fra undersøgelseskommissionerne placerede, i lighed med Jan Egelands<br />
tidligere udtalelser, ansvaret for størstedel<strong>en</strong> <strong>af</strong> de begåede forbrydelser hos regering<strong>en</strong> i Khartoum,<br />
pga. d<strong>en</strong>nes samarbejde med Janjaweed-militserne. Disse overgreb blev karakteriseret som så<br />
systematiske, at de formede et udbredt mønster der pot<strong>en</strong>tielt konstituerede krigsforbrydelser og<br />
forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong>. 276<br />
I lighed med øvrige rapporter om konflikt<strong>en</strong>, fra fx HRW og ICG og i tråd med ICISS-rapport<strong>en</strong>s<br />
anbefalinger, opfordredes regering<strong>en</strong> i Khartoum til at leve op til sit ansvar om at beskytte d<strong>en</strong><br />
sudanske befolkning, til at <strong>af</strong>væbne Janjaweed-militserne samt til at facilitere nødhjælp til<br />
region<strong>en</strong>. 277 Derudover anbefalede <strong>en</strong> <strong>af</strong> undersøgelseskommissionerne, at <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig<br />
international undersøgelseskommission blev etableret med h<strong>en</strong>blik på at dokum<strong>en</strong>tere overgreb på<br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, samt at undersøge mulighederne for retsforfølgelse ind<strong>en</strong>for <strong>det</strong> sudanske<br />
retssystem. 278<br />
På baggrund <strong>af</strong> rapport<strong>en</strong> anmodede Kofi Annan <strong>en</strong>dnu <strong>en</strong>gang i maj d<strong>en</strong> sudanske præsid<strong>en</strong>t om at<br />
<strong>af</strong>væbne Janjaweed-militserne, og FN udtrykte ved flere andre lejligheder bekymring over<br />
situation<strong>en</strong>. 279<br />
I juni 2004 fortsatte strømm<strong>en</strong> <strong>af</strong> rapporter om overgreb i <strong>Darfur</strong> til Sikkerhedsrå<strong>det</strong> og Kofi Annan<br />
meddelte på <strong>en</strong> pressekonfer<strong>en</strong>ce, at han ville bruge sin forestå<strong>en</strong>de Sudan rejse til at lægge pres på<br />
regering<strong>en</strong> i Khartoum. Til spørgsmålet vedrør<strong>en</strong>de kategorisering <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, udtalte<br />
g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong> at:<br />
274<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (6.april 2004), The UN Responds to the Crisis in <strong>Darfur</strong>: A timeline og FN (2004) B.<br />
275<br />
Slim (2004), s. 817.<br />
276<br />
FN (2004) (B), s. 4.<br />
277<br />
HRW (2004) (A) og ICG (2004).<br />
278<br />
FN (2004) (B), s. 23, punkt 103.<br />
279<br />
The UN Responds to the Crisis in <strong>Darfur</strong>: A timeline<br />
97
“The issue is not to discuss what name to give it. We all agree that serious crimes are being<br />
committed. International humanitarian law is being brok<strong>en</strong>, and there are curr<strong>en</strong>tly very serious<br />
violations, grave ones, that we need to act [upon]. We don’t need a label to propel ourselves to act.<br />
And so I think we should act now, and stop arguing about which label to put on it.” 280<br />
Ved at undgå at kategorisere situation<strong>en</strong> forsøgte Annan at komme ud<strong>en</strong>om de s<strong>en</strong>este års<br />
t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>tiøse hierarkisering <strong>af</strong> forbrydelser under international lov, hvor visse typer forbrydelser i<br />
højere grad <strong>en</strong>d andre har udløst <strong>internationale</strong> reaktioner og efterfølg<strong>en</strong>de handling. Blandt disse er<br />
folkedrab, som i forbindelse med krigsforbrydertribunalet i Rwanda, blevet karakteriseret som “The<br />
crime of crimes”, hvilket forklarer d<strong>en</strong> int<strong>en</strong>se opmærksomhed der omgiver kategori<strong>en</strong>.<br />
Rapporter fra missionerne, som byggede på empiriske <strong>analyse</strong>r <strong>af</strong> situation<strong>en</strong>, medvirkede til at<br />
bringe diskussion<strong>en</strong> om <strong>Darfur</strong> op på et politisk niveau, frem for primært at blive ført i NGO-<br />
kredse. De fleste <strong>af</strong> rapporternes anbefalinger blev imidlertid ikke fulgt <strong>af</strong> regering<strong>en</strong> i Khartoum,<br />
og konsekv<strong>en</strong>serne fra <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> side har været til at overskue. Samlet set var<br />
foråret 2004 for FN’s vedkomm<strong>en</strong>de præget <strong>af</strong> undersøgelseskommissioner, resultatløse advarsler<br />
og bekymrede ‘statem<strong>en</strong>ts’. 281 Det <strong>internationale</strong> fokus befandt sig stadig på freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem<br />
Nord- og Sydsudan, og bortset fra tilk<strong>en</strong>degivelser og anbefalinger reagerede <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund <strong>af</strong>v<strong>en</strong>t<strong>en</strong>de. Hvad angik nedsættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> u<strong>af</strong>hængig undersøgelseskommission som<br />
rapport<strong>en</strong> havde anbefalet, blev <strong>en</strong> sådan ikke iværksat før meget s<strong>en</strong>ere, på foranledning <strong>af</strong> USA.<br />
Som påpeget ov<strong>en</strong>for blev regering<strong>en</strong> i Khartoum på trods <strong>af</strong> sin åb<strong>en</strong>lyse involvering i angreb<strong>en</strong>e, i<br />
over<strong>en</strong>sstemmelse med anbefalingerne fra ICISS-rapport<strong>en</strong>, i flere omgange opfordret til at leve op<br />
til sit ansvar om at beskytte sin eg<strong>en</strong> befolkning.<br />
I sådan et tilfælde hvor regering<strong>en</strong> tydeligvis er uvillig til at overholde sine forpligtelser, er <strong>det</strong><br />
ifølge ICISS-anbefalingerne, op til <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund at varetage beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> civile.<br />
D<strong>en</strong>ne beskyttelse forudsætter imidlertid adressering <strong>af</strong> og samlet respons på såvel konflikt<strong>en</strong>s<br />
symptomer som disses bagvedligg<strong>en</strong>de årsager. Det har ikke været tilfæl<strong>det</strong> i <strong>Darfur</strong>, hvor <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund langt h<strong>en</strong> ad vej<strong>en</strong> har anerk<strong>en</strong>dt behovet for nødhjælp, ud<strong>en</strong> samtidigt at<br />
rette <strong>en</strong> politisk indsats mod <strong>af</strong>hjælpning <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>s årsager. <strong>Darfur</strong> har modtaget omfatt<strong>en</strong>de<br />
280 UN News C<strong>en</strong>tre (25. juni 2004).<br />
281 Se fx et yderligere ’Presid<strong>en</strong>tial Statem<strong>en</strong>t’ fra Sikkerhedsrå<strong>det</strong>: UN Press Release SC/8104 ( 25. maj 2004).<br />
98
nødhjælp fra forskellige donorlande, m<strong>en</strong> situation<strong>en</strong> er hovedsageligt blevet kategoriseret som <strong>en</strong><br />
‘humanitær krise’ eller <strong>en</strong> ‘humanitær katastrofe’. Situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> er, ud over at være <strong>en</strong><br />
katastrofe på d<strong>en</strong> humanitære front, imidlertid også <strong>en</strong> katastrofe på m<strong>en</strong>neskerettighedsområ<strong>det</strong> og<br />
på <strong>det</strong> politiske område. Samm<strong>en</strong>hæng<strong>en</strong> mellem de humanitære og politiske aspekter forudsætter<br />
at ing<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse udelukkes fordi: “(…)the context for humanitarian action is shaped by politics, at<br />
local, national and international levels.” 282<br />
Anskuels<strong>en</strong> <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong> som et humanitært problem <strong>af</strong>spejlede fraværet <strong>af</strong> praktiske konsekv<strong>en</strong>ser<br />
for de diskursmæssige ændringer i forhol<strong>det</strong> mellem ret og pligt i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund.<br />
Betegnels<strong>en</strong> <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> som et ‘humanitært’ problem, var <strong>en</strong> misvis<strong>en</strong>de kategori og<br />
simplificerede d<strong>en</strong> komplekse situation. M<strong>en</strong> via d<strong>en</strong>ne retorik undgik <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund at<br />
rette direkte kritik <strong>af</strong> sudansk ind<strong>en</strong>rigspolitik og krænke stat<strong>en</strong>s suverænitet. D<strong>en</strong>ne kategorisering<br />
<strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong> fungerede som maskering <strong>af</strong> behovet for at reagere på d<strong>en</strong> politiske situation.<br />
AMERIKANSK ENGAGEMENT I SUDAN OG DARFUR<br />
Hvad angår d<strong>en</strong> politiske og humanitære respons har <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong> været betydeligt og ambival<strong>en</strong>t på samme tid. På d<strong>en</strong> humanitære front har USA til dato<br />
været d<strong>en</strong> største nødhjælpsdonor, og indledningsvis lignede de amerikanske reaktioner også et<br />
politisk <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t. 283<br />
D<strong>en</strong> amerikanske regerings involvering i konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> er først og fremmest interessant, set i<br />
lyset <strong>af</strong> <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>tet i troika<strong>en</strong> og d<strong>en</strong>nes bestræbelser, tidsmæssige såvel som økonomisk, på at få<br />
Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> på plads.<br />
Forud for 11. september 2001 havde <strong>det</strong> amerikanske forhold til Sudan som nævnt været<br />
konc<strong>en</strong>treret om Sudans terrorforbindelser. At Sudan i 1999 begyndte at eksportere olie, ændrede<br />
imidlertid ved forhol<strong>det</strong> mellem de to lande, og olie har sandsynligvis været <strong>en</strong> medvirk<strong>en</strong>de faktor<br />
for <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i troika<strong>en</strong> og fredsslutning<strong>en</strong> mellem Nord- og Sydsudan. (om <strong>en</strong>d<br />
ikke i samme grad som Rusland og Kina, pga. disse staters konkrete handels<strong>af</strong>taler). USA har sid<strong>en</strong><br />
282 House of Commons (2005), s. 17.<br />
283 USA har fra september 2003 til februar 2005 doneret 1,336,409,246 USD til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Her<strong>af</strong> var<br />
212,468,131 USD doneret til flygtninge i Tchad og de rester<strong>en</strong>de 1,123,941,115 USD var doneret til AU og NGO’er i<br />
<strong>Darfur</strong>. Se Office of the UN Resid<strong>en</strong>t and Humanitarian Co-ordinator for the Sudan (8. februar 2005).<br />
99
1997 opretholdt et samhandelsforbud mod Sudan, hvorfor borgerkrig<strong>en</strong> forudsattes <strong>af</strong>sluttet før et<br />
legitimt samarbejde kunne indledes. 284<br />
En and<strong>en</strong> faktor med betydning for <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i fredsslutning<strong>en</strong>, var <strong>det</strong> krist<strong>en</strong>t<br />
evangeliske mindretal i <strong>det</strong> sydlige Sudan. 285 Visse evangelisk kristne kirker i Midland i Texas <strong>–</strong><br />
præsid<strong>en</strong>t Bush’ fødeby <strong>–</strong> har ‘søster-kirker’ i <strong>det</strong> sydlige Sudan. Tilbage i 2001 skabte<br />
m<strong>en</strong>ighederne i Texas betydelig opmærksomhed omkring situation<strong>en</strong> for d<strong>en</strong> kristne befolkning i<br />
Sydsudan via aktioner, pressemeddelelser, breve til regering<strong>en</strong>, besøg fra Sudan, fundraising til<br />
sudanske skoler m.m.: “The American evangelical community’s int<strong>en</strong>se interest in Sudan put…the<br />
U.S. governm<strong>en</strong>t team under considerable pressure.” 286<br />
En tredje faktor for <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t har været amerikansk ud<strong>en</strong>rigs- og<br />
sikkerhedspolitik. Som <strong>det</strong> fremgik i kapitel 3 har d<strong>en</strong> amerikanske sikkerhedsstrategi sid<strong>en</strong> 11.<br />
september lagt sig op ad ‘nye regler’ skol<strong>en</strong>, d<strong>en</strong> retning ind<strong>en</strong> for international politik der<br />
argum<strong>en</strong>terer for at de nye trusler, som verd<strong>en</strong> står overfor i dag, fordrer nye regler. Trods USA's<br />
tidligere anstr<strong>en</strong>gte forhold til regimet i Khartoum, blev Sudan således <strong>en</strong> <strong>af</strong> USA’s allierede i<br />
krig<strong>en</strong> mod terror, og amerikansk sikkerhedspolitik har bl.a. beroet på forbindelser og efterretninger<br />
fra Khartoum, pga. regimets tidligere tætte forbindelser til Osama Bin Lad<strong>en</strong>. 287<br />
Ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de aspekter forklarer langt h<strong>en</strong> <strong>af</strong> vej<strong>en</strong> d<strong>en</strong> amerikanske involvering i konflikt<strong>en</strong> mellem<br />
Nord- og Sydsudan, og derved indirekte <strong>en</strong> del om USA’s politik i forhold til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Efter markering<strong>en</strong> <strong>af</strong> 10-året for Rwanda fremkom såvel Repræs<strong>en</strong>tanterne Hus som S<strong>en</strong>atet med<br />
erklæringer, der karakteriserede situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> som folkedrab. 288 I slutning<strong>en</strong> <strong>af</strong> juni rejste d<strong>en</strong><br />
davær<strong>en</strong>de ud<strong>en</strong>rigsminister Colin Powell til Khartoum for at tale med d<strong>en</strong> sudanske regering og<br />
besøge <strong>Darfur</strong>. Forud for <strong>af</strong>rejs<strong>en</strong> udtrykte han bekymring over udvikling<strong>en</strong> i region<strong>en</strong>: “Unless we<br />
284<br />
Power (2004).<br />
285<br />
Interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28. april 2005).<br />
286<br />
Power (2004).<br />
287<br />
<strong>DIIS</strong> (2005), s. 65 og Prunier (2005), s. 89. Der hersker ikke <strong>en</strong>ighed om hvor stor signifikans anti-terrorallianc<strong>en</strong><br />
mellem USA og Sudan skal tillægges i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng. Ifølge Sam Tott<strong>en</strong> spiller Sudan, som <strong>en</strong> samarbejdspartner<br />
i USA’s krig mod terror, <strong>en</strong> væs<strong>en</strong>tlig rolle for forståels<strong>en</strong> <strong>af</strong> d<strong>en</strong> amerikanske administrations rationaler. I modsætning<br />
hertil tillægger Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> allianc<strong>en</strong> langt mindre betydning. Ifølge Jakobs<strong>en</strong> er magtforhol<strong>det</strong> mellem Sudan<br />
og USA så skævt, at USA ikke er <strong>af</strong>hængige <strong>af</strong> Sudans samarbejdsvilje. Anti-terrorallianc<strong>en</strong> er imidlertid et elem<strong>en</strong>t<br />
som, i samspil med de andre nævnte faktorer, bliver vægtet i d<strong>en</strong>ne <strong>analyse</strong> <strong>af</strong> de amerikanske rationaler.<br />
Interview med Sam Tott<strong>en</strong> (14. juli 2005) og Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
288<br />
U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (21. oktober 2002) og Markus<strong>en</strong> & Tott<strong>en</strong> (2005), s. 4. På samme tid havde <strong>det</strong><br />
amerikanske ‘state departm<strong>en</strong>t’ off<strong>en</strong>tliggjort <strong>en</strong> rapport med overvågningsfoto der viste ødelagte landsbyer og<br />
flygtningelejre i hele <strong>Darfur</strong>.<br />
100
see more moves soon in all these areas, it may be necessary for the international community to be-<br />
gin considering other actions, to include Security Council action.” 289 Han understregede desud<strong>en</strong><br />
vigtighed<strong>en</strong> <strong>af</strong>, at d<strong>en</strong> sudanske regering handlede snarest: “Time is of ess<strong>en</strong>ce, and action is of<br />
ess<strong>en</strong>ce. They’ve got to act now because we are running out of time.” 290 I Sudan mødtes han bl.a.<br />
med d<strong>en</strong> sudanske præsid<strong>en</strong>t al-Bashir og lod d<strong>en</strong>ne forstå <strong>af</strong> Sudan måtte:<br />
“(...) sætte <strong>en</strong> stopper for angreb<strong>en</strong>e, give fuldstændig adgang for humanitær bistand, g<strong>en</strong>starte de<br />
politiske forhandlinger med oprørsgrupper i <strong>Darfur</strong> og tillade flere våb<strong>en</strong>hvileobservatører adgang<br />
til region<strong>en</strong>.” 291<br />
I lighed med Kofi Annan tøvede Colin Powell med at kategorisere forbrydelser begået i konflikt<strong>en</strong>,<br />
m<strong>en</strong> i forbindelse med et besøg i <strong>en</strong> lejr for internt fordrevne udtalte han at: “We see indicators and<br />
elem<strong>en</strong>ts that would start to move you toward a g<strong>en</strong>ocide conclusion but we’re not there yet.” 292<br />
I forlængelse <strong>af</strong> d<strong>en</strong> definitoriske diskussion om d<strong>en</strong> korrekte betegnelse for situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong><br />
iværksattes <strong>det</strong> amerikanske “<strong>Darfur</strong> Atrocities Docum<strong>en</strong>tations Team” (ADT) i juli og august<br />
2004. 293 Undersøgelseshol<strong>det</strong> blev s<strong>en</strong>dt til græns<strong>en</strong> mellem Sudan og Tchad for at interviewe<br />
flygtninge fra <strong>Darfur</strong> med h<strong>en</strong>blik på at indsamle data, der skulle sætte ‘U.S. State Departm<strong>en</strong>t’ i<br />
stand til at vurdere, om folkedrab fandt sted i <strong>Darfur</strong> eller ej.<br />
Undersøgelseshol<strong>det</strong> interviewede mellem 12. juli <strong>–</strong> 18. august 1136 flygtninge fra <strong>Darfur</strong> i<br />
flygtningelejre i <strong>det</strong> østlige Tchad. 294 Rapport<strong>en</strong> “Docum<strong>en</strong>ting Atrocities in <strong>Darfur</strong>” bestod <strong>af</strong> <strong>en</strong><br />
række statistikker og kort, der viste i hvilket omfang forbrydelserne i region<strong>en</strong> havde fun<strong>det</strong> sted. 295<br />
Rapport<strong>en</strong> blev udarbej<strong>det</strong> <strong>af</strong> <strong>det</strong> amerikanske ‘State Departm<strong>en</strong>t’ på baggrund <strong>af</strong> de interview,<br />
undersøgelseshol<strong>det</strong> havde g<strong>en</strong>nemført i flygtningelejr<strong>en</strong>e. Som sådan indeholdt rapport<strong>en</strong> ing<strong>en</strong><br />
konklusioner vedrør<strong>en</strong>de spørgsmålet om forbrydelsernes karakter, m<strong>en</strong> <strong>det</strong> var på baggrund <strong>af</strong><br />
289 BBC (30. juni 2004).<br />
290 Washington Post (30. juni 2004).<br />
291 Jyllands-Post<strong>en</strong> (1. juli 2004), 1. sektion, s. 5.<br />
292 BBC (30. juni 2004).<br />
293 Undersøgelseskommission<strong>en</strong> blev iværksat på initiativ <strong>af</strong> ‘US Departm<strong>en</strong>t of State’s Bureau of Democracy, Human<br />
Rights and Labor’. Undersøgelseshol<strong>det</strong> blev le<strong>det</strong> <strong>af</strong> ‘Coalition for International Justice (CIJ), der er <strong>en</strong> international<br />
NGO, der støtter såvel ICTY i Eksjugoslavi<strong>en</strong> og ICTR i Rwanda, samt yder støtte til andre områder hvor<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelser finder sted.<br />
294 Bureau of Democracy, Human Rights and Labor and the Bureau of Intellig<strong>en</strong>ce and Research (2004).<br />
295 Ibid.<br />
101
<strong>det</strong>te materiale, at Colin Powell d. 9. september 2004 ved <strong>en</strong> høring i S<strong>en</strong>atets Ud<strong>en</strong>rigskomité<br />
formelt anklagede d<strong>en</strong> sudanske regering for folkedrab:<br />
“Wh<strong>en</strong> we reviewed the evid<strong>en</strong>ce compiled by our team and th<strong>en</strong> put it beside other information<br />
available to the State Departm<strong>en</strong>t, and widely known throughout the international community,<br />
widely reported upon by the media and by others, we concluded—I concluded—that g<strong>en</strong>ocide has<br />
be<strong>en</strong> committed in <strong>Darfur</strong>, and that the governm<strong>en</strong>t of Sudan and the Janjawid [Janjaweed] bear<br />
responsibility, and that g<strong>en</strong>ocide may still be occurring.” 296<br />
Ifølge FN’s folkedrabskonv<strong>en</strong>tions artikel VIII kan: “Any contracting Party…call upon the compe-<br />
t<strong>en</strong>t organs of the United Nations to take such action as they consider appropriate for the prev<strong>en</strong>-<br />
tion and suppression of acts of g<strong>en</strong>ocide…” 297 Med h<strong>en</strong>visning til d<strong>en</strong>ne artikel opfordrede Colin<br />
Powell FN til at initiere:“(…) a full investigation…” <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. 298<br />
Kongress<strong>en</strong>s fordømmelse <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, Colin Powells rejse til <strong>Darfur</strong>, iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
<strong>det</strong> amerikanske undersøgelseshold samt anklag<strong>en</strong> om folkedrab <strong>af</strong>spejler, som tidligere nævnt, et<br />
amerikansk <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t, der til <strong>en</strong> vis grad var ambival<strong>en</strong>t i forhold til USA’s øvrige interesser i<br />
Sudan herunder relation<strong>en</strong> til regering<strong>en</strong> i Khartoum. I forhold til anklag<strong>en</strong> om folkedrab og<br />
reaktion<strong>en</strong> på konflikt<strong>en</strong> som sådan, er præsid<strong>en</strong>t Bush citeret mange gange for sin holdning til at<br />
folkedrab, som folkedrabet i Rwanda i 1994, ikke ville g<strong>en</strong>tage sig:“(…) on my watch”. 299<br />
Under alle omstændigheder mindede d<strong>en</strong> amerikanske involvering til at begynde med om d<strong>en</strong><br />
‘statspraksis’ og <strong>det</strong> ‘lead’ som iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ i de fleste tilfælde<br />
forudsætter (jvf. <strong>af</strong>snittet om “D<strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tionistiske ‘norm’ og ‘state lead’” i kapitel 3.)<br />
S<strong>en</strong>ere h<strong>en</strong> blev <strong>det</strong> <strong>en</strong>dvidere USA, som sponsorerede adskillige <strong>af</strong> de sikkerhedsrådsresolutioner<br />
der blev vedtaget om <strong>Darfur</strong>. M<strong>en</strong> trods anklagerne påtog USA sig ikke <strong>det</strong> videre lederskab i<br />
forhold til konflikt<strong>en</strong> og iværksatte ing<strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’. I forlængelse <strong>af</strong> anklag<strong>en</strong> om<br />
folkedrab, gjorde Colin Powell desud<strong>en</strong> klart, at USA som kontraher<strong>en</strong>de part til<br />
296 U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (9. september 2004).<br />
297 FN’s Konv<strong>en</strong>tion om forebyggelse <strong>af</strong> og str<strong>af</strong> for folkedrab (1948), art. VIII.<br />
298 U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (9. september 2004).<br />
299 The International Herald Tribune (3. februar 2005) og interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28. april 2005).<br />
102
folkedrabskonv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>, ikke var forpligtet til selv at handle: “(…) some seem to have be<strong>en</strong> waiting<br />
for this <strong>det</strong>ermination of g<strong>en</strong>ocide to take action. In fact, however, no new action is dictated by this<br />
<strong>det</strong>ermination.” 300 Det amerikanske forbehold mod at tage yderligere initiativ i konflikt<strong>en</strong>, skal<br />
sandsynligvis også forstås i samm<strong>en</strong>hæng med at lan<strong>det</strong>s <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i Irak og Afghanistan, har<br />
optaget store dele <strong>af</strong> d<strong>en</strong> amerikanske krigsfør<strong>en</strong>de kapacitet. 301<br />
På trods <strong>af</strong> udeblivels<strong>en</strong> <strong>af</strong> amerikansk handling fik undersøgelseshol<strong>det</strong>s rapport på flere måder<br />
betydning for d<strong>en</strong> videre udvikling <strong>af</strong> <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> indstilling til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Det var første gang, at <strong>en</strong> udefrakomm<strong>en</strong>de nation iværksatte <strong>en</strong> undersøgelse med d<strong>en</strong> eksplicitte<br />
h<strong>en</strong>sigt at <strong>af</strong>gøre, om folkedrab fandt sted eller ej. For forhol<strong>det</strong> mellem statssuverænitet og<br />
doktrin<strong>en</strong> om beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder kan d<strong>en</strong>ne nytænkning betragtes som <strong>en</strong> ændring<br />
i de regulative aspekter i suverænitetsbegrebet. Til trods for at <strong>det</strong> amerikanske undersøgelseshold<br />
geogr<strong>af</strong>isk set ikke var i Sudan, var der tale om <strong>en</strong> form for indblanding i <strong>en</strong> suveræn stats interne<br />
anligg<strong>en</strong>der. Imidlertid kunne undersøgels<strong>en</strong> kun lade sig gøre pga. magtforhol<strong>det</strong> mellem USA og<br />
Sudan, og <strong>det</strong> er utænkeligt at <strong>en</strong> sådan undersøgelse ville være iværksat hvis konflikt<strong>en</strong> havde<br />
fun<strong>det</strong> sted i <strong>en</strong> stærk stat. Derfor er <strong>det</strong> svært at sige om der er tale om <strong>en</strong> t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s med g<strong>en</strong>erel<br />
signifikans. Undersøgels<strong>en</strong> kan godt vise sig at skabe prædec<strong>en</strong>s for fremtidige konflikter i <strong>det</strong><br />
omfang der er tale om svage stater.<br />
Rapport<strong>en</strong> fik <strong>en</strong>dvidere betydning i kr<strong>af</strong>t <strong>af</strong> at d<strong>en</strong> amerikanske <strong>en</strong> regering officielt anklagede d<strong>en</strong><br />
sudanske for folkedrab m<strong>en</strong>s konflikt<strong>en</strong> stod på. Det vigtigste som rapport<strong>en</strong> og folkedrabsanklag<strong>en</strong><br />
<strong>af</strong>stedkom, var imidlertid at FN’s undersøgelseskommission blev iværksat. Mere herom s<strong>en</strong>ere i<br />
kapitlet.<br />
DEN AFRIKANSKE UNION OG INDSATSEN I DARFUR<br />
Som <strong>det</strong> er fremgået kunne såvel FN’s som <strong>det</strong> amerikanske <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i højere grad tilskrives et<br />
humanitært respons frem for et politisk. Pga. tilbagehold<strong>en</strong>hed overfor at <strong>en</strong>gagere sig politisk og<br />
300 U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (9. september 2004) . Som allerede nævnt i <strong>af</strong>snittet om interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> i Rwanda,<br />
indikerede italesættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> folkedrab i <strong>Darfur</strong> et skred i fortolkning<strong>en</strong> <strong>af</strong> hvornår kontraher<strong>en</strong>de parter var forpligtet til<br />
at interv<strong>en</strong>ere, i forhold til 1994, hvor Clinton- administration<strong>en</strong> gjorde sig store anstr<strong>en</strong>gelser for at undgå “the Gword”<br />
(Læs: g<strong>en</strong>ocide).<br />
301 Interview med Samantha Power (12. juli 2005) og Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005). En and<strong>en</strong> interessant<br />
vinkel på USA’s <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t er desud<strong>en</strong> <strong>det</strong> tidsmæssige samm<strong>en</strong>fald mellem de amerikanske reaktioner på<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedskrænkelserne i <strong>Darfur</strong> og anklagerne om tortur i Abu Graib, et amerikansk le<strong>det</strong> fængsel i Irak.<br />
Det er nærligg<strong>en</strong>de at overveje, om der er samm<strong>en</strong>hæng mellem d<strong>en</strong> alvorlige <strong>internationale</strong> miskreditering <strong>af</strong> USA, og<br />
<strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>tet i <strong>en</strong> humanitær katastrofe i Afrika, hvor USA insisterede på fred og m<strong>en</strong>neskerettigheder.<br />
103
evt. at indlede <strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’, har bestræbels<strong>en</strong> på at finde <strong>en</strong> løsning på konflikt<strong>en</strong> og<br />
monitorere diverse våb<strong>en</strong>hviler derfor været overladt til AU. Organisation<strong>en</strong> er med både regional<br />
og international opbakning d<strong>en</strong> <strong>en</strong>este aktør med fremmede tropper i <strong>Darfur</strong>.<br />
AU har p.t. omkring 6000 soldater i <strong>Darfur</strong> og <strong>det</strong> er plan<strong>en</strong> at d<strong>en</strong>ne styrke skal op på over 13.000<br />
mand i start<strong>en</strong> <strong>af</strong> 2006, om <strong>en</strong>d <strong>det</strong> fra nogle sider vurderes at <strong>det</strong> ville kræve mange flere soldater at<br />
stoppe overgreb<strong>en</strong>e. 302 Som tidligere nævnt blev AU’s mandat i oktober sidste år omstødt til også at<br />
indebære beskyttelse <strong>af</strong> civile i overhæng<strong>en</strong>de fare, m<strong>en</strong> trods opbakning fra FN samt logistisk<br />
assistance fra NATO har AU h<strong>af</strong>t svært ved at udfylde d<strong>en</strong>ne rolle, fordi organisation<strong>en</strong> hverk<strong>en</strong> har<br />
<strong>det</strong> rette udstyr eller <strong>en</strong> tilstrækkelig styrke. 303<br />
“(…) A.U. troops alone are both insuffici<strong>en</strong>t and merely a default policy--one that frees the Bush<br />
administration and its feckless European allies from the need to contemplate humanitarian<br />
interv<strong>en</strong>tion on an appropriate scale. Our response to the crisis has be<strong>en</strong> defined not by security<br />
needs in <strong>Darfur</strong> but by the capacity of the African Union.” 304<br />
AU’s tilstedeværelse i <strong>Darfur</strong> er med accept fra d<strong>en</strong> sudanske regering, og organisation<strong>en</strong> har ved<br />
flere lejligheder har AU rost d<strong>en</strong> sudanske regering for deres utvetydige <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i at finde <strong>en</strong><br />
løsning på konflikt<strong>en</strong>, da <strong>det</strong>, som <strong>det</strong> tidligere er fremgået, ikke er organisation<strong>en</strong>s politik at<br />
kritisere suveræne medlemsstater. 305 Først for nyligt har AU, i <strong>en</strong> skrappere tone <strong>en</strong>d hidtil, påtalt<br />
Khartoums samarbejde med Janjaweed-militserne og forlangt <strong>det</strong>s ophør. Situation<strong>en</strong> kræver<br />
imidlertid mere <strong>en</strong>d verbale trusler. Dette <strong>af</strong>spejler sig i <strong>det</strong> faktum, at konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> fortsætter<br />
og at regering<strong>en</strong> i Sudan <strong>en</strong>dnu ikke har <strong>af</strong>væbnet Janjaweed-militserne eller vist int<strong>en</strong>tioner om at<br />
påbegynde neutralisering<strong>en</strong>, på trods <strong>af</strong> g<strong>en</strong>tag<strong>en</strong>de løfter.<br />
Fra både Sudans og FN’s øvrige medlemsstaters side har AU’s <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t været hilst<br />
velkomm<strong>en</strong>t. For organisation<strong>en</strong> selv, har d<strong>en</strong>ne situation været d<strong>en</strong> første reelle mulighed for at<br />
påtage sig d<strong>en</strong> led<strong>en</strong>de rolle i <strong>en</strong> konflikt i Afrika og implem<strong>en</strong>tere mantraet om “African solution<br />
302<br />
BBC (9. oktober 2005) og Reuters Alertnet (11. oktober 2005). Romeo Dallaire, der ledede UNAMIR tropperne i<br />
Rwanda, forud for og under folkedrabet i 1994, har vurderet at <strong>det</strong> ville kræve mindst 44.000 soldater at beskytte civile i<br />
<strong>Darfur</strong>.<br />
303<br />
Reeves (18. juli 2005 <strong>–</strong> 22. juli 2005) og NATO (3. august 2005).<br />
304<br />
Reeves (18. juli 2005 <strong>–</strong> 22. juli 2005).<br />
305<br />
Reeves (07. september 2005), samt interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
104
to an African problem”. 306 Udfal<strong>det</strong> <strong>af</strong> Tripoli-<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, et mæglingsinitiativ fra efteråret 2004 hvor<br />
konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> og d<strong>en</strong>s konsekv<strong>en</strong>ser for Sudan og nabostaterne blev diskuteret i <strong>af</strong>rikansk<br />
forum, blev <strong>en</strong> g<strong>en</strong>erel støtte til de forskellige fredsinitiativer, der havde fun<strong>det</strong> sted i Sudan, samt<br />
“(…)rejection of any foreign interv<strong>en</strong>tion by any country, whatsoever in this pure African issue.” 307<br />
Formulering<strong>en</strong> udtrykker AU’s standpunkt hvad angår <strong>det</strong> øvrige <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong><br />
indblanding i Sudan og <strong>Darfur</strong>. Som forholdsvis ny organisation har <strong>det</strong> sandsynligvis været <strong>en</strong><br />
prioritet for AU at definere sit ståsted overfor bl.a. FN. 308 Mange <strong>af</strong> organisation<strong>en</strong>s medlemsstater<br />
er netop gamle koloniområder, for hvem interv<strong>en</strong>tioner, som tidligere nævnt, kan forekomme som<br />
neo-kolonialistiske tiltag (der<strong>af</strong> princippet om “African solutions to African problems”). Derfor har<br />
<strong>det</strong> <strong>af</strong> politiske årsager, været væs<strong>en</strong>tligt for AU at markere sig som fredsskaber<strong>en</strong> i Sudan, frem for<br />
at lade <strong>det</strong> være op til andre aktører i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Det er <strong>en</strong>dvidere vigtigt for AU at<br />
opnå anerk<strong>en</strong>delse og etablere et magtforhold til <strong>det</strong> øvrige <strong>internationale</strong> samfund, hvilket også er<br />
<strong>en</strong> del <strong>af</strong> forklaring<strong>en</strong> på organisation<strong>en</strong>s insister<strong>en</strong> vedrør<strong>en</strong>de Sudan.<br />
I forbindelse med tiltrædels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘AU Constitutive Act’ fra 2000 har staterne indvilliget i, at andre<br />
<strong>af</strong>rikanske stater kan interv<strong>en</strong>ere i tilfælde <strong>af</strong> grove m<strong>en</strong>neskerettighedsovertrædelser,<br />
krigsforbrydelser og folkedrab. 309 Det er på d<strong>en</strong>ne baggrund at regering<strong>en</strong> i Sudan har accepteret<br />
tilstedeværels<strong>en</strong> <strong>af</strong> AU tropper i <strong>Darfur</strong>. Sudans ledelse betragter AU som <strong>en</strong> form for intern<br />
interv<strong>en</strong>tion, der kun befinder sig i lan<strong>det</strong> på baggrund <strong>af</strong> regering<strong>en</strong>s fulde accept. 310 D<strong>en</strong>ne accept<br />
har omv<strong>en</strong>dt også været <strong>af</strong>gør<strong>en</strong>de for AU, som har insisteret på samarbej<strong>det</strong> med Khartoum på<br />
trods <strong>af</strong> regering<strong>en</strong>s åb<strong>en</strong>lyse relationer til Janjaweed-militserne og angreb<strong>en</strong>e på civilbefolkning<strong>en</strong><br />
i <strong>Darfur</strong>. AU’s mulighed for at udføre missioner <strong>af</strong>hænger, i lighed med FN’s, <strong>af</strong> medlemsstaternes<br />
politiske vilje og handlekr<strong>af</strong>t. 311 Legitimitet opnået g<strong>en</strong>nem ‘AU Constitutive Act’ er således kun på<br />
<strong>det</strong> lovformelige plan nok til at interv<strong>en</strong>ere militært i <strong>Darfur</strong>, fordi <strong>en</strong> operation i praksis forudsætter<br />
støtte blandt medlemsstaterne. AU-medlemmerne er, ligesåvel som FN-staterne skeptiske overfor<br />
indblanding i deres interne anligg<strong>en</strong>der og <strong>af</strong>givelse <strong>af</strong> suverænitet. Derudover er mange <strong>af</strong> staterne,<br />
som tidligere nævnt også skeptiske pga. deres koloniale fortid. Set i <strong>det</strong> lys, og illustreret ved AU’s<br />
306 AU Peace and Security Council 16. møde (17. september 2004).<br />
307 “Final Communiqué: African Mini-Summit on <strong>Darfur</strong>, Tripoli” (17. oktober 2004).<br />
308 AU blev grundlagt i juni 2002 som efterfølger for Organisation<strong>en</strong> for Afrikansk Enhed (OAU).<br />
309 AU “Constitutive Act of the African Union” (11. juni 2000).<br />
310 House of Commons (2005), s. 39-40.<br />
311 Murithi (2005), s. 88.<br />
105
håndtering <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong> i Sudan, forekommer tilladels<strong>en</strong> til at interv<strong>en</strong>ere via ‘AU Constitutive<br />
Act’ mere <strong>af</strong> navn <strong>en</strong>d <strong>af</strong> gavn.<br />
“ I sidste instans er <strong>det</strong> mangel på vilje og <strong>en</strong>ighed i d<strong>en</strong> Afrikanske Union, der gør at AU spiller ud<br />
med noget, der i mine øjne er m<strong>en</strong>ingsløst, eller som i hvert fald ikke kan standse <strong>det</strong> der foregår i<br />
<strong>Darfur</strong>. For så taler vi om <strong>en</strong> decideret militær indsats der går imod Khartoums ønsker....” 312<br />
Under alle omstændigheder signalerer d<strong>en</strong> regionale organisations involvering i konflikt<strong>en</strong> et<br />
begynd<strong>en</strong>de <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t blandt <strong>af</strong>rikanske stater til at påtage sig ansvaret for region<strong>en</strong>s problemer. I<br />
og med at AU har været d<strong>en</strong> <strong>en</strong>este, som har været villig til at indsætte tropper i <strong>Darfur</strong>, har<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> g<strong>en</strong>tag<strong>en</strong>de gange opbakket organisation<strong>en</strong> som d<strong>en</strong> primære aktør - om <strong>en</strong>d d<strong>en</strong>ne<br />
tillid kan forekomme besynderlig, taget AU’s snævre mandat og begrænsede styrke i betragtning. 313<br />
Som d<strong>en</strong> <strong>en</strong>este aktør har AU taget initiativ svar<strong>en</strong>de til <strong>det</strong> ‘lead’, der fordres forud for<br />
iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ (Jvf. fx Frankrig i Rwanda, England i Sierra Leone<br />
og Australi<strong>en</strong> i Østtimor. Se kapitel 3).<br />
I lyset <strong>af</strong> de modsatrettede interesser i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> og i <strong>det</strong> øvrige <strong>internationale</strong> samfund, har<br />
AU’s indsats været et kærkomm<strong>en</strong>t indslag: “[The International community] keep their hands<br />
clean, we give [AU] the money and at least we can say that we do something. The world cannot<br />
point at us saying we hav<strong>en</strong>’t done something.” 314<br />
Ud<strong>en</strong> at overtræde Sudans suverænitet, fordi organisation<strong>en</strong> har <strong>en</strong> <strong>af</strong>tale med Khartoum, er AU<br />
tropper tilstede i <strong>Darfur</strong>. På d<strong>en</strong> måde kan troppernes tilstedeværelse ikke true strategiske interesser.<br />
Samtidigt har AU’s dagsord<strong>en</strong> om selv at håndtere konflikt<strong>en</strong>, undtaget Sikkerhedsrå<strong>det</strong> fra at tage<br />
stilling.<br />
SAMMENFATNING<br />
Som <strong>det</strong> er fremgået <strong>af</strong> analys<strong>en</strong>s første del kan fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> skrappere politik overfor Khartoum<br />
dels forklares med d<strong>en</strong> politiske prioritering <strong>af</strong> Nord/Syd freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> og dels med c<strong>en</strong>trale staters<br />
interesser og magtforhol<strong>det</strong> disse imellem. En and<strong>en</strong> del <strong>af</strong> forklaring<strong>en</strong> vedrører staternes g<strong>en</strong>erelle<br />
312 Interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
313 Se: SC Res 1547 (11. juni 2004), SC Res 1556 (30. juli 2004), S/PV.4988: FN SC møde nr. 4988 (11. juni 2004) og<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004).<br />
314 Interview med Sam Tott<strong>en</strong> (14. juli 2005).<br />
106
skepsis overfor interv<strong>en</strong>tionisme. D<strong>en</strong>ne bunder i <strong>det</strong> førnævnte ‘Somalia-syndrom’, forstået som<br />
staternes modvilje mod at sætte egne tropper på spil i fremmede og fjerne lande. Endvidere hænger<br />
<strong>det</strong>te forbehold samm<strong>en</strong> med de <strong>en</strong>orme praktiske problemer, der ville være forbun<strong>det</strong> med <strong>en</strong><br />
interv<strong>en</strong>tion i Afrikas største land. Sudans mange konflikter taget i betragtning ville d<strong>en</strong> stat, der i<br />
givet fald tog ‘lead’ på <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion, involvere sig i <strong>en</strong> kompliceret, dyr og sandsynligvis<br />
langstrakt g<strong>en</strong>opbygningsoperation. 315<br />
Skepsis overfor ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ har desud<strong>en</strong> været et dominer<strong>en</strong>de emne i international<br />
politik, sid<strong>en</strong> Irakkrig<strong>en</strong> blev indledt i 2003. Med fraværet <strong>af</strong> masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong> i Irak er<br />
krig<strong>en</strong> sid<strong>en</strong> blevet ført med moralske imperativer om indførelse <strong>af</strong> vestlige demokratiske normer i<br />
Irak og befrielse <strong>af</strong> d<strong>en</strong> irakiske befolkning fra diktatur. M<strong>en</strong> koalition<strong>en</strong>s, herunder særligt USA’s,<br />
forsøg på at legitimere krig<strong>en</strong> i humanitære termer, har været med til at øge grad<strong>en</strong> <strong>af</strong> skepsis<br />
overfor vestlig humanisme (jvf. kapitel 3, herunder skismaerne vedrør<strong>en</strong>de nødhjælpsaktioner og<br />
militære aktioner, samt spørgsmålet om hvorvidt begrebet ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ forudsætter<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s bemyndigelse).<br />
I forhold til diskussion<strong>en</strong> <strong>af</strong> suverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettigheder, har<br />
diskussion<strong>en</strong> om <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> ansvar og forpligtelser signaleret nye t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>ser, om<br />
<strong>en</strong>d disse ikke har udmøntet sig i praksis. I forhold til udvikling<strong>en</strong> i 1990’erne er der derfor tale om<br />
relativt få ændringer i de regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet. Vilj<strong>en</strong> til at interv<strong>en</strong>ere <strong>af</strong>hænger<br />
fortsat <strong>af</strong> velvilje fra aktørerne i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund og <strong>af</strong>, at <strong>en</strong> eller flere stater tager ‘lead’<br />
på situation<strong>en</strong>. Imidlertid har både medlemmerne <strong>af</strong> FN’s Sikkerhedsråd og AU <strong>af</strong> forskellige<br />
årsager prioriteret Sudans suverænitet højere <strong>en</strong>d beskyttelse <strong>af</strong> civilbefolkning<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. M<strong>en</strong>s<br />
sikkerhedsrådsmedlemmerne præfer<strong>en</strong>cer har været k<strong>en</strong><strong>det</strong>egnet ved strategiske og politiske<br />
interesser, har AU især været præget <strong>af</strong> interne forbehold mod at krænke medlemsstaternes<br />
suverænitet, trods AU-pagt<strong>en</strong>s pot<strong>en</strong>tielle åbning herfor. Konsekv<strong>en</strong>s<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse forhold er blevet, at<br />
<strong>det</strong> i højere grad har været Sudans suverænitet frem for darfurianernes m<strong>en</strong>neskerettigheder, der er<br />
blevet håndhævet.<br />
SIKKERHEDSRÅDSRESOLUTIONER OM DARFUR<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> har fra juli 2004 og frem til i dag vedtaget seks resolutioner vedrør<strong>en</strong>de konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong> ud fra hvilke et stig<strong>en</strong>de og fald<strong>en</strong>de <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t kan <strong>af</strong>læses. I lighed med <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t, som er beskrevet ov<strong>en</strong>for, kan disse resolutioner ses og<br />
315 Interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
107
forstås i relation til prioritering<strong>en</strong> <strong>af</strong> Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, skepsis overfor interv<strong>en</strong>tionisme samt<br />
de <strong>en</strong>kelte staters strategiske interesser i Sudan. Disse prioriteringer og forbehold <strong>af</strong>spejler sig i<br />
Rå<strong>det</strong>s diskussioner og resolutionernes ordlyd.<br />
I relation til ov<strong>en</strong>stå<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit, vil følg<strong>en</strong>de <strong>af</strong>snit redegøre for og diskutere Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
reaktioner i forhold til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Afsnit vil ikke indeholde <strong>en</strong> systematisk g<strong>en</strong>nemgang <strong>af</strong><br />
alle 15 medlemsstaters respons på samtlige seks resolutioner, m<strong>en</strong> snarere <strong>en</strong> diskussion <strong>af</strong> de for<br />
sag<strong>en</strong> mest c<strong>en</strong>trale staters reaktioner og udsagn.<br />
RESOLUTION 1556 OG DE FØRSTE KRAV FRA SIKKERHEDSRÅDET<br />
FN vedtog d<strong>en</strong> første resolution om <strong>Darfur</strong> d. 30. juli 2004. Resolution 1556 blev vedtaget i medfør<br />
<strong>af</strong> FN-pagt<strong>en</strong>s kapitel VII, hvilket angav at Sikkerhedsrå<strong>det</strong> betragtede konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> som <strong>en</strong><br />
‘trussel mod fred<strong>en</strong>’. 316 I sådan et tilfælde har Sikkerhedsrå<strong>det</strong> som tidligere nævnt autoritet til at<br />
pålægge d<strong>en</strong> sudanske regering tvangsforanstaltninger, herunder økonomiske sanktioner og om<br />
nødv<strong>en</strong>digt også militære aktioner. 317<br />
Af forskellige årsager bemyndigede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ikke <strong>en</strong> militær aktion i Sudan.<br />
Bortset fra paragr<strong>af</strong> 6 i resolution 1547 fra 11. juni, der støttede op om AU og ‘D<strong>en</strong> humanitære<br />
freds<strong>af</strong>tale’ fra april 2004, var resolution 1556 Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s første respons på konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong>. 318 Udover at udtrykke g<strong>en</strong>erel bekymring over situation<strong>en</strong> hilste Rå<strong>det</strong> AU’s <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i<br />
konflikt<strong>en</strong> velkomm<strong>en</strong>. 319 Af årsager som er fremgået ov<strong>en</strong>for påskønnede og bakkede de <strong>en</strong>kelte<br />
medlemsstater i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> op om, at <strong>en</strong> regional <strong>af</strong>rikansk organisation påtog sig <strong>det</strong> primære<br />
ansvar og indsatte egne tropper i et konfliktområde. 320<br />
C<strong>en</strong>tral i resolution 1556 var paragr<strong>af</strong> 6 der specifikt krævede, at d<strong>en</strong> sudanske regering i løbet <strong>af</strong> 30<br />
dage <strong>af</strong>væbnede Janjaweed-militserne samt pågreb de ansvarlige Janjaweed-ledere og deres<br />
medskyldige. Sikkerhedsrå<strong>det</strong> forpligtede sig til jævnligt at følge op på udvikling<strong>en</strong> og i tilfælde <strong>af</strong><br />
mangl<strong>en</strong>de sudansk samarbejde ville man: “(…) consider further actions, including measures as<br />
provided for in Article 41 of the Charter of the United Nations…”. 321<br />
316<br />
SC Res 1556 (30. juli 2004). Trett<strong>en</strong> stemte for resolution<strong>en</strong>, m<strong>en</strong>s Kina og Pakistan undlod at stemme.<br />
317<br />
FN-pagt<strong>en</strong> kapitel. VII.<br />
318<br />
SC Res 1547 (11. juni 2004).<br />
319<br />
SC Res 1556 (30. juli 2004).<br />
320<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004).<br />
321<br />
SC Res 1556 (30. juli 2004).<br />
108
Under resolution<strong>en</strong> vedtog Sikkerhedsrå<strong>det</strong> <strong>en</strong> våb<strong>en</strong>embargo mod region<strong>en</strong>s: “(…) non-<br />
governm<strong>en</strong>tal <strong>en</strong>tities and individuals, including the Janjaweed”, m<strong>en</strong> ved ikke at pålægge<br />
regering<strong>en</strong> sanktioner, forholdt Sikkerhedsrå<strong>det</strong> sig ikke til relation<strong>en</strong> mellem regering<strong>en</strong> og<br />
Janjaweed hvilket betød, at d<strong>en</strong> sudanske regering forsat kunne forsyne militserne med våb<strong>en</strong>. 322<br />
I Sikkerhedsrå<strong>det</strong> herskede der <strong>en</strong>ighed om, at regering<strong>en</strong> i Sudan havde <strong>det</strong> primære ansvar for at<br />
beskytte de civile i <strong>Darfur</strong> samt for at finde <strong>en</strong> løsning på konflikt<strong>en</strong>. 323 Forhandlingerne om<br />
resolution<strong>en</strong> handlede i høj grad om ordlyd<strong>en</strong>, der under forhandlingsprocess<strong>en</strong> blev ændret fra<br />
eksplicit at have refereret til ‘sanctions’ til i ste<strong>det</strong> at bestå i ‘measures’, som ikke omfatter brug<strong>en</strong><br />
<strong>af</strong> militære interv<strong>en</strong>tioner, m<strong>en</strong> derimod er begrænset til politiske og økonomiske sanktioner. 324<br />
Kina var blandt de stater der <strong>af</strong>stod fra at stemme, og selv forklarede kineserne <strong>af</strong>ståels<strong>en</strong> med, at de<br />
fandt <strong>det</strong> uh<strong>en</strong>sigtsmæssigt at påføre Sudan sanktioner, netop som der var taget diplomatiske skridt<br />
for at finde <strong>en</strong> løsning på konflikt<strong>en</strong>. 325 Argum<strong>en</strong>tet h<strong>en</strong>viste til ‘Joint Communiqué’ der i start<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
juli var indgået mellem FN og d<strong>en</strong> sudanske regering om bl.a. at sikre de humanitære organisationer<br />
adgang i <strong>Darfur</strong>. Aftal<strong>en</strong> g<strong>en</strong>tog på flere punkter krav<strong>en</strong>e fra våb<strong>en</strong>hvile<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> fra 8. april, m<strong>en</strong> ved<br />
tid<strong>en</strong> for diskussion<strong>en</strong> <strong>af</strong> resolution 1556 var ing<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse krav indfriet, hvilket blev påpeget <strong>af</strong><br />
d<strong>en</strong> amerikanske repræs<strong>en</strong>tant i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. 326 Set i <strong>det</strong> lys forekommer Kinas argum<strong>en</strong>ter<br />
ikke velbegrundede.<br />
Rusland og Kina var blandt de stater der, med h<strong>en</strong>visning til krænkelser <strong>af</strong> Sudans suverænitet, ville<br />
have nedlagt veto, hvis ‘sanktioner’ var indgået i ordlyd<strong>en</strong>. For begge disse stater kunne<br />
tilbagehold<strong>en</strong>hed<strong>en</strong> for at acceptere nog<strong>en</strong> form for suverænitetslempelser godt skyldes deres eg<strong>en</strong><br />
magtposition. Ruslands tilbagehold<strong>en</strong>hed overfor at kritisere og blande sig i andre staters interne<br />
anligg<strong>en</strong>der kunne godt hænge samm<strong>en</strong> stat<strong>en</strong>s politik i Tjetj<strong>en</strong>i<strong>en</strong>. Det samme kan siges at være<br />
Artikel 41 i FN-pagt<strong>en</strong> lyder: “The Security Council may decide what measures not involving the use of armed force<br />
are to be employed to give effect to its decisions, and it may call upon the Members of the United Nations to apply such<br />
measures. These may include complete or partial interruption of economic relations and of rail, sea, air, postal,<br />
telegraphic, radio, and other means of communication, and the severance of diplomatic relations.”<br />
322<br />
SC Res 1556 (30. juli 2004).<br />
323<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004).<br />
324<br />
ICG (2004), s. 4.<br />
325<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004). Udtalelse fra hr. Zhang Yishan, Kina.<br />
326<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004). Udtalelse fra hr. Danforth, USA.<br />
109
gæld<strong>en</strong>de for Kinas førte marginaliseringspolitik i Tibet. 327 Dog er <strong>en</strong> situation hvor <strong>en</strong> eller flere<br />
stater for alvor involverede sig i Ruslands politik i Tjetj<strong>en</strong>i<strong>en</strong>, eller Kinas undertrykkelse <strong>af</strong> Tibet<br />
utænkelig, om ikke <strong>af</strong> andre grunde, så fordi begge stater har vetoret i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>. Det er<br />
derfor mere nærligg<strong>en</strong>de at anskue forbehold<strong>en</strong>e i samspil med disse staters økonomiske interesser,<br />
og bekymring<strong>en</strong> for at sanktioner kunne skabe betalingsmæssige problemer, frem for i forbehold<br />
overfor krænkelser <strong>af</strong> Sudans suverænitet.<br />
Kina og Ruslands olie- og våb<strong>en</strong>interesser i Sudan er eksempler på, hvordan Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
handlekr<strong>af</strong>t kan fastlåses når perman<strong>en</strong>te medlemmer har egne interesser, som kommer på tværs <strong>af</strong><br />
<strong>en</strong> resolution. De perman<strong>en</strong>te medlemmers vetoret er et tema i både ICISS-rapport<strong>en</strong> og FN’s<br />
Højniveaupanelsrapport, og <strong>det</strong> anbefales begge steder fra, at vetorett<strong>en</strong> kun bruges når <strong>det</strong><br />
involverer vitale statsinteresser, m<strong>en</strong> aldrig i tilfælde hvor <strong>det</strong> kan blokere handling ved folkedrab<br />
eller humanitære katastrofer. 328 D<strong>en</strong>ne anbefaling kan ikke siges at være taget til efterretning i<br />
d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng.<br />
Resolution 1556 indikerer at stater i dag kritiseres i langt højere grad for brud på <strong>internationale</strong><br />
konv<strong>en</strong>tioner og m<strong>en</strong>neskerettigheder og ikke i samme grad som tidligere kan gemme sig bag deres<br />
suverænitet. I forhold til tidligere er <strong>det</strong> andre regler og normer, som styrer staternes indbyrdes<br />
forhold, hvilket signalerer udvikling<strong>en</strong> i de regulative aspekter <strong>af</strong> suverænitet.<br />
RESOLUTION 1564 OG MANGLENDE STRATEGI I SIKKERHEDSRÅDET<br />
D<strong>en</strong> 18. september vedtog Sikkerhedsrå<strong>det</strong> resolution 1564, d<strong>en</strong> and<strong>en</strong> resolution om konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong> i medfør <strong>af</strong> kapitel VII. 329<br />
D<strong>en</strong>ne resolution udtrykte Sikkerhedsrå<strong>det</strong> bekymring over, at regering<strong>en</strong> i Sudan stadig ikke havde<br />
opfyldt c<strong>en</strong>trale krav fra hverk<strong>en</strong> ‘Joint Communiqué’ eller d<strong>en</strong> foregå<strong>en</strong>de resolution. Det blev<br />
derfor indskrevet i 1564, at hvis ikke regering<strong>en</strong> i Sudan levede op til tidligere krav om <strong>af</strong>væbning<br />
<strong>af</strong> Janjaweed-militserne og beskyttelse <strong>af</strong> d<strong>en</strong> civile befolkning, ville Sikkerhedsrå<strong>det</strong> “(…)<br />
consider taking additional measures”, om nødv<strong>en</strong>digt mod oliesektor<strong>en</strong>. 330 Resolution<strong>en</strong> varslede<br />
327 Interview med Peter Viggo Jakobs<strong>en</strong> (16. september 2005).<br />
328 ICISS (2001), s. XIII og FN (2004) (A), s. 82.<br />
329 SC Res 1564 (18. september 2004).<br />
330 Ibid.<br />
110
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s beredvillighed til at lægge yderligere pres på Khartoum. 331 Samtidigt blev<br />
ordlyd<strong>en</strong>, der i udkastet til resolution 1564 havde lydt “(…) shall take immediate action” ændret til<br />
<strong>det</strong> mere udefinerbare “(…) consider taking action”. 332 Umiddelbart efter vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> resolution<br />
1564 erklærede Kina at: “(…) it would veto any future resolution that sought to impose sanctions<br />
on Sudan.” 333 Med Kinas udmelding, og d<strong>en</strong> markant ændrede retorik i resolution<strong>en</strong>, stod <strong>det</strong> klart<br />
for både d<strong>en</strong> sudanske regering og for medlemsstater i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, at Sudan ikke ville blive<br />
pålagt sanktioner, hvilket både USA og England havde udtrykt ønske om.<br />
Således blokerede medlemsstaternes nationale interesser for, at Sikkerhedsrå<strong>det</strong> fulgte op på brudte<br />
<strong>af</strong>taler med effektive tvangsforanstaltninger, hvilket s<strong>en</strong>dte et signal til d<strong>en</strong> sudanske regering om at<br />
overtrådte <strong>af</strong>taler ikke ville få konsekv<strong>en</strong>ser.<br />
“It is deeply counterproductive for Western nations to make what is transpar<strong>en</strong>tly an empty threat.<br />
For Khartoum sees the vacuity and draws the only reasonable infer<strong>en</strong>ce: there are no truly<br />
meaningful threats that can be issued.” 334<br />
Medlemmerne i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> var sandsynligvis bevidste om d<strong>en</strong> underminering <strong>af</strong> FN’s autoritet<br />
der finder sted, når brud på resolutioner og <strong>af</strong>taler ikke får konsekv<strong>en</strong>ser. At Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i<br />
d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng var ude <strong>af</strong> stand til at udvise større handlekr<strong>af</strong>t overfor Sudan er, som <strong>det</strong> er<br />
fremgået, et resultat <strong>af</strong> Rå<strong>det</strong>s modsatrettede interesser. 335<br />
På trods <strong>af</strong>, at både resolution 1556 og 1564 blev vedtaget under kapitel VII, valgte Sikkerhedsrå<strong>det</strong><br />
ikke at autorisere tiltag som pot<strong>en</strong>tielt kunne have bremset konflikt<strong>en</strong>. 336 Ud over iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
<strong>en</strong> ‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’, kunne Sikkerhedsrå<strong>det</strong> have indført ‘no-fly zones’ i <strong>Darfur</strong>s luftrum,<br />
nægtet sudanske embedsmænd deltagelse i vigtige møder om region<strong>en</strong>s og stat<strong>en</strong>s fremtid, eller<br />
indført økonomiske sanktioner mod visse <strong>af</strong> de ansvarlige topfolk. 337<br />
At intet <strong>af</strong> <strong>det</strong>te skete hænger selvfølgelig samm<strong>en</strong> med de modsatrettede interesser i Rå<strong>det</strong> m<strong>en</strong><br />
skal også forstås i lyset <strong>af</strong>, at der ikke var nog<strong>en</strong> stat som var villig til at tage ansvaret og iværksætte<br />
331<br />
Interview med Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (16. maj 2005).<br />
332<br />
Adelman (2005) s. 30.<br />
333<br />
Reeves (20. september 2004).<br />
334<br />
Ibid.<br />
335<br />
House of Commons (2005), s. 53.<br />
336<br />
Willams & Bellamy (2005), s. 29.<br />
337<br />
Interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28. april 2005).<br />
111
sådanne initiativer. Det er vanskeligt at vurdere hvordan Rå<strong>det</strong> ville have stillet sig, hvis <strong>en</strong> stat<br />
havde meldt sig og taget initiativ til <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion. Det var imidlertid ikke tilfæl<strong>det</strong>, og således var<br />
ansvaret til at beskytte de civile i <strong>Darfur</strong> overladt til regering<strong>en</strong> i Khartoum, på trods <strong>af</strong> at meget<br />
tydede på, at <strong>det</strong> var <strong>en</strong> rolle de for længst havde lagt fra sig. 338<br />
I forlængelse <strong>af</strong> Colin Powells anklage om folkedrab, nedsattes under resolution 1564 imidlertid <strong>en</strong><br />
‘Commission of Inquiry’ med h<strong>en</strong>blik på at undersøge m<strong>en</strong>neskerettighedssituation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ønskede særligt, at kommission<strong>en</strong> skulle vurdere om vold<strong>en</strong> og overgreb<strong>en</strong>e i<br />
region<strong>en</strong> havde antaget karakter <strong>af</strong> folkedrab. 339<br />
I oktober 2004 udpegede Kofi Annan <strong>det</strong> hold, som skulle s<strong>en</strong>des til <strong>Darfur</strong>, og hvis opgave blev:<br />
“(…) (1) to investigate reports of violations of international humanitarian law and human rights<br />
law in <strong>Darfur</strong> by all parties; (2) to <strong>det</strong>ermine whether or not acts of g<strong>en</strong>ocide have occurred; (3) to<br />
id<strong>en</strong>tify the perpetrators of violations of international humanitarian law and human rights law in<br />
<strong>Darfur</strong>; and (4) to suggest means of <strong>en</strong>suring that those responsible for such viol<strong>en</strong>ce are held<br />
accountable.” 340<br />
‘Commission of Inquiry’ blev nedsat i h<strong>en</strong>hold til paragr<strong>af</strong> VIII i folkedrabskonv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>, ifølge<br />
hvilk<strong>en</strong> kontraher<strong>en</strong>de parter kan bede FN iværksætte <strong>en</strong> undersøgelse <strong>af</strong> et pot<strong>en</strong>tielt folkedrab. I<br />
lighed med d<strong>en</strong> amerikanske undersøgelse, blev FN kommission<strong>en</strong>s etablering og formål d<strong>en</strong> første<br />
<strong>af</strong> sin slags. Iværksættels<strong>en</strong> fandt sted på trods <strong>af</strong> de modsatrettede interesser i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, og<br />
skal forstås i lyset <strong>af</strong> folkedrabsdiskussion<strong>en</strong>, som havde været fremtræd<strong>en</strong>de på både d<strong>en</strong> politiske<br />
dagsord<strong>en</strong>, og blandt de <strong>internationale</strong> medier sid<strong>en</strong> markering<strong>en</strong> <strong>af</strong> 10-året for folkedrabet i<br />
Rwanda få måneder tidligere.<br />
Efter d<strong>en</strong> amerikanske rapport og efterfølg<strong>en</strong>de anklage blev <strong>det</strong> <strong>af</strong>v<strong>en</strong>tet i spænding om FN også<br />
karakteriserede situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> som folkedrab, og i så fald hvad konsekv<strong>en</strong>s<strong>en</strong> her<strong>af</strong> ville blive.<br />
Interess<strong>en</strong> omkring kategoriseringsspørgsmålet <strong>af</strong>spejler hierarkiet i d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong><br />
opmærksomhed omkring de store forbrydelser som folkedrab, forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong> og<br />
krigsforbrydelser.<br />
338 Willams & Bellamy (2005), s. 32.<br />
339 SC Res 1564 (18. September 2004).<br />
340 FN (2005) (B), s. 2.<br />
112
RESOLUTION 1574 OG VAG RETORIK I SIKKERHEDSRÅDET<br />
D<strong>en</strong> 18. og 19. november mødtes Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i Nairobi, K<strong>en</strong>ya for at diskutere konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong> og vedtage <strong>en</strong>dnu <strong>en</strong> resolution. I <strong>en</strong> tale til medlemmerne ind<strong>en</strong> resolutionsmø<strong>det</strong><br />
understregede Kofi Annan, i over<strong>en</strong>sstemmelse med ICISS-rapport<strong>en</strong>s anbefalinger,<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s rolle i løsning<strong>en</strong> på konflikt<strong>en</strong>:<br />
“Wh<strong>en</strong> crimes on such scale are being committed, and a sovereign state appears unable or<br />
unwilling to protect its own citiz<strong>en</strong>, a grave responsibility falls on the international community, and<br />
specifically on this council.” 341<br />
Resolution 1574 blev vedtaget d. 19. november <strong>af</strong> et <strong>en</strong>stemmigt Sikkerhedsråd ud<strong>en</strong> at være i<br />
medfør <strong>af</strong> kapitel VII, hvorfor resolution<strong>en</strong> ikke kunne bemyndige nog<strong>en</strong> form for<br />
tvangsforanstaltning. 342 Resolution<strong>en</strong>s primære fokus var fredsforhandlingerne mellem regering<strong>en</strong> i<br />
Sudan og SPLM/A i Sydsudan og i modsætning til de to foregå<strong>en</strong>de resolutioner blev<br />
problematikk<strong>en</strong> omkring <strong>Darfur</strong> og regering<strong>en</strong>s stadige overtrædelser <strong>af</strong> de indgåede <strong>af</strong>taler skubbet<br />
i baggrund<strong>en</strong>. Sikkerhedsrå<strong>det</strong> h<strong>en</strong>viste til tidligere resolutioner, m<strong>en</strong> derudover krævede resolution<br />
1574 ikke at d<strong>en</strong> sudanske regering <strong>af</strong>væbnede Janjaweed-militserne. 343 Sikkerhedsrå<strong>det</strong> antog med<br />
d<strong>en</strong>ne resolution <strong>en</strong> vagere retorik, og havde bevæget sig fra ‘demands’ overfor d<strong>en</strong> sudanske<br />
regering, til at udtrykke: “(…) its serious concern” om situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. 344<br />
At alle sikkerhedsrådsmedlemmerne stemte for resolution<strong>en</strong> indikerer, at de paragr<strong>af</strong>fer og d<strong>en</strong><br />
ordlyd der tidligere havde været årsag til u<strong>en</strong>ighed og trusler om vetonedlæggelse fra Kina og<br />
Rusland, ikke mere var at finde i resolution 1574. At resolution<strong>en</strong> var markant svagere i sit udtryk<br />
<strong>en</strong>d de forudgå<strong>en</strong>de kan <strong>af</strong>læses i d<strong>en</strong> <strong>en</strong>tusiasme, som Sudans uds<strong>en</strong>dte lagde for dag<strong>en</strong> på<br />
resolutionsmø<strong>det</strong>: “We here r<strong>en</strong>ew our commitm<strong>en</strong>t to the provisions of resolution 1574 (2004). We<br />
believe that it embodies a positive message that gives impetus to the peace process in its<br />
<strong>en</strong>tirety.” 345<br />
341<br />
UN Nairobi, K<strong>en</strong>ya (18. november 2004).<br />
342<br />
SC Res 1574 (19. november 2004).<br />
343<br />
Ibid.<br />
344<br />
Ibid.<br />
345<br />
S/PV.5082: FN SC møde nr. 5082 (19. november 2004). Udtalelse fra hr. Erwa, Sudan.<br />
113
At Sikkerhedsrå<strong>det</strong> ikke g<strong>en</strong>tog d<strong>en</strong> sudanske regerings forpligtelser nævnt i tidligere resolutioner,<br />
kan have været medvirk<strong>en</strong>de til at underbygge Khartoums antagelse om, at de kunne undgå<br />
sanktioner fra <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund. Resolution<strong>en</strong> s<strong>en</strong>dte <strong>en</strong>dnu et signal om, at parterne i<br />
konflikt<strong>en</strong> kunne fortsætte deres overgreb, ud<strong>en</strong> at <strong>det</strong> ville få konsekv<strong>en</strong>ser: “The fact that those<br />
who have killed, raped and looted remain untouched has helped them to feel untouchable and to<br />
fuel further abuses.” 346<br />
Resolution 1574 illustrerede Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s tilstand i forhold til konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Hvor der<br />
tidligere var blevet talt i et meget klart sprog om sanktioner og forpligtelser, som skulle følges op <strong>af</strong><br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, blev disse <strong>en</strong>d ikke nævnt nu.<br />
Resolution<strong>en</strong> kan betragtes som et splittet Sikkerhedsråds <strong>en</strong>este mulighed for at s<strong>en</strong>de et signal om<br />
fortsat interesse i konflikt<strong>en</strong>, i <strong>en</strong> situation hvor <strong>det</strong> ikke var muligt at sanktionere pga. perman<strong>en</strong>te<br />
medlemmers trusler om vetonedlæggelse. 347<br />
I forhold til ICISS-anbefalingerne levede FN med d<strong>en</strong>ne resolution ikke op til ‘ansvaret om at<br />
beskytte’ d<strong>en</strong> civile befolkning i <strong>Darfur</strong>, som Kofi Annan havde tilskyn<strong>det</strong>.<br />
FN’S UNDERSØGELSESKOMMISSION<br />
D<strong>en</strong> 9. januar 2005 blev freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem regering<strong>en</strong> i Sudan og SPLM/A underskrevet og<br />
<strong>af</strong>sluttede dermed 21 års borgerkrig. <strong>Konflikt<strong>en</strong></strong> og vold<strong>en</strong> fortsatte imidlertid i <strong>Darfur</strong>, hvor<br />
sikkerhedssituation<strong>en</strong> var forværret <strong>af</strong> <strong>en</strong> tru<strong>en</strong>de hungersnød, civile lidelser, <strong>en</strong> brudt våb<strong>en</strong>hvile<br />
og <strong>en</strong> stagneret forhandlingsproces. Oprørsgrupperne fragm<strong>en</strong>teredes i mindre dele og nye væbnede<br />
grupper dukkede op. Der herskede g<strong>en</strong>erelt kaos i region<strong>en</strong> i start<strong>en</strong> <strong>af</strong> 2005 og <strong>det</strong> <strong>internationale</strong><br />
samfund var fortsat splittet i spørgsmålet vedrør<strong>en</strong>de <strong>en</strong> løsning <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>. 348<br />
I januar 2005 <strong>af</strong>leverede FN’s undersøgelseskommission, nedsat under resolution 1564, sin rapport<br />
til g<strong>en</strong>eralsekretær<strong>en</strong> og Sikkerhedsrå<strong>det</strong> hvilket, tilsamm<strong>en</strong> med d<strong>en</strong> færdigforhandlede freds<strong>af</strong>tale<br />
mellem Nord- og Sydsudan, medvirkede til at <strong>Darfur</strong> atter kom på dagsord<strong>en</strong><strong>en</strong>.<br />
Overordnet set fremhævede rapport<strong>en</strong> respekt<strong>en</strong> for Sudans suverænitet m<strong>en</strong> understregede<br />
samtidigt at d<strong>en</strong> sudanske regering ikke levede op til sit ansvar om at beskytte befolkning<strong>en</strong>.<br />
346 Amnesty (2004), p. 10.<br />
347 Interview med Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (16. maj 2005).<br />
348 ICG (2005) (B), s. i.<br />
114
Rapport<strong>en</strong> fastslog, at d<strong>en</strong> sudanske regering og Janjaweed-militserne var ansvarlige for alvorlige<br />
overgreb på m<strong>en</strong>neskerettigheder og folkerett<strong>en</strong>, herunder forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong> og<br />
krigsforbrydelser, m<strong>en</strong> konkluderede også at: “(…) the crucial elem<strong>en</strong>t of g<strong>en</strong>ocidal int<strong>en</strong>t appears<br />
to be missing…”. 349 Dette, understregede rapport<strong>en</strong>, udelukkede ikke at <strong>en</strong>keltpersoner, herunder<br />
regeringsmedlemmer, var ansvarlige for handlinger begået med: “(...) g<strong>en</strong>ocidal int<strong>en</strong>t”. 350<br />
Samm<strong>en</strong> med rapport<strong>en</strong> <strong>af</strong>leverede kommission<strong>en</strong> <strong>en</strong> forseglet kuvert med navne på 51 personer,<br />
mistænkt for krigsforbrydelser og forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong>. Anbefaling<strong>en</strong> var, at <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund handlede øjeblikkeligt og at sag<strong>en</strong> blev refereret til ICC. 351<br />
Fokus for de danske avisoverskrifter i de følg<strong>en</strong>de dage indikerer at opmærksomhed<strong>en</strong> netop havde<br />
været konc<strong>en</strong>treret om kategorisering<strong>en</strong>. 352 D<strong>en</strong> omfatt<strong>en</strong>de medieopmærksomhed, der havde<br />
omgivet <strong>Darfur</strong> frem til rapport<strong>en</strong>s off<strong>en</strong>tliggørelse, stilnede <strong>af</strong> efter at <strong>det</strong> blev konkluderet at der<br />
ikke var tale om folkedrab. D<strong>en</strong>ne udvikling kan også <strong>af</strong>læses i <strong>det</strong> fald<strong>en</strong>de antal <strong>af</strong> artikler om<br />
<strong>Darfur</strong> i de danske aviser og dagblade. 353 Det samme var tilfæl<strong>det</strong> med d<strong>en</strong> politiske<br />
opmærksomhed, fra de politiske ledere, som tidligere havde været eksplicitte i deres kritik <strong>af</strong><br />
regering<strong>en</strong> i Khartoum og italesat situation som folkedrab. 354 Såvel d<strong>en</strong> politiske som d<strong>en</strong><br />
mediemæssige <strong>af</strong>matning efter <strong>det</strong> var fastslået at der ikke var tale om folkedrab, <strong>af</strong>spejler <strong>det</strong><br />
hierarkiske forhold blandt de store forbrydelser under international lov.<br />
FORSØG PÅ OMNIBUS-RESOLUTION<br />
I forlængels<strong>en</strong> <strong>af</strong> rapport<strong>en</strong> ønskede hovedpart<strong>en</strong> <strong>af</strong> medlemmerne i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> at vedtage <strong>en</strong><br />
omnibusresolution, der favnede både FN mission<strong>en</strong> i Sydsudan (UNMIS), støtt<strong>en</strong> til Nord/Syd-<br />
freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, referering<strong>en</strong> til ICC samt AU’s fremtidige rolle i <strong>Darfur</strong> herunder samarbej<strong>det</strong> med<br />
FN. Tank<strong>en</strong> var, at krav<strong>en</strong>e ville fremstå stærkere hvis de blev formuleret samlet <strong>en</strong>d hvis de var<br />
hver for sig. 355 Hele januar, februar og frem til midt<strong>en</strong> <strong>af</strong> marts arbejdede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> på <strong>en</strong><br />
349 FN (2005) (B), s. 4.<br />
350 Ibid, s. 3-4.<br />
351 Ibid, s. 158-162.<br />
352 Se fx Jyllands-Post<strong>en</strong> (1. februar 2005), Politik<strong>en</strong> (2. februar 2005), Kristeligt Dagblad (2. februar 2005), Berlingske<br />
Tid<strong>en</strong>de (6. februar 2005), Berlingske Tid<strong>en</strong>de (3. februar 2005), Information (3. februar 2005).<br />
353 En søgning blandt de danske aviser og dagblade <strong>af</strong>spejler d<strong>en</strong> dal<strong>en</strong>de medieopmærksomhed. I period<strong>en</strong> 6. juni 2004<br />
til 6. februar 2005 blev skrevet 1185 artikler hvor <strong>Darfur</strong> var nævnt, m<strong>en</strong>s resultatet for <strong>en</strong> tilsvar<strong>en</strong>de søgning i<br />
period<strong>en</strong> 7. februar 2005 til 6.oktober 2005 er 485. (kilde: Infomedia)<br />
354 Fx komm<strong>en</strong>terede Nicholas Kristof, politisk komm<strong>en</strong>tator ved The New York Times, 3. maj 2005, at Præsid<strong>en</strong>t Bush<br />
ikke havde nævnt konflikt<strong>en</strong> i 113 dage. New York Times (3. maj 2005).<br />
355 Interview med Katrine Siig Krist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> (16. maj 2005).<br />
115
sådan resolution. D<strong>en</strong>ne måtte imidlertid til sidst opgives, fordi Kina og Rusland på d<strong>en</strong> <strong>en</strong>e side<br />
truede med at nedlægge veto, hvis sanktioner indførtes mod Khartoum, m<strong>en</strong>s USA på d<strong>en</strong> and<strong>en</strong><br />
side ville nedlægge veto <strong>af</strong> principielle årsager, hvis Sudan blev refereret til ICC. Resultatet blev, at<br />
omnibusresolution<strong>en</strong> faldt til jord<strong>en</strong>, og i ste<strong>det</strong> blev opdelt i tre separate resolutioner. 356<br />
Resolution 1590, d<strong>en</strong> første <strong>af</strong> de tre, blev vedtaget i medfør <strong>af</strong> kapitel VII d. 24. marts 2005 <strong>af</strong> et<br />
<strong>en</strong>igt Sikkerhedsråd. Omdrejningspunktet i resolution<strong>en</strong> var UNMIS’ mandat og AU’s rolle i<br />
forhold til UNMIS. Resolution<strong>en</strong> fremhævede på mange måder <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> velvilje<br />
til at støtte implem<strong>en</strong>tering<strong>en</strong> <strong>af</strong> Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> <strong>–</strong> et punkt alle Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s medlemmer<br />
kunne blive <strong>en</strong>ige om. Det var derfor også d<strong>en</strong>ne resolution der var d<strong>en</strong> mindst konfliktfyldte <strong>af</strong> de<br />
tre resolutioner vedtaget i foråret 2005, måske <strong>en</strong>dog <strong>af</strong> samtlige seks <strong>Darfur</strong>-resolutioner.<br />
D<strong>en</strong> næste resolution, 1591, blev vedtaget d. 29. marts 2005, også i medfør <strong>af</strong> kapitel VII. 357 Reso-<br />
lution<strong>en</strong> påpegede at: “(…) the Governm<strong>en</strong>t of Sudan and rebel forces and all other armed groups<br />
in <strong>Darfur</strong> have failed to comply fully with their commitm<strong>en</strong>ts and the demands of the Council…” 358<br />
Det besluttedes derfor at etablere <strong>en</strong> komite, hvis opgave <strong>det</strong> bl.a. blev at indefryse p<strong>en</strong>gemidler og<br />
økonomiske ressourcer tilhør<strong>en</strong>de personer, som FN havde vurderet stod i vej<strong>en</strong> for fredsprocess<strong>en</strong>,<br />
og som udgjorde <strong>en</strong> trussel mod sikkerhed<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> eller krænkede m<strong>en</strong>neskerettighederne og<br />
international ret. 359 Desud<strong>en</strong> pålagdes d<strong>en</strong> sudanske regering<strong>en</strong> <strong>en</strong> våb<strong>en</strong>embargo, m<strong>en</strong> anførte at<br />
embargo<strong>en</strong> ikke omfattede “(…)movem<strong>en</strong>ts of military equipm<strong>en</strong>t and supplies into <strong>Darfur</strong><br />
region…” der var forhåndsgodk<strong>en</strong>dt <strong>af</strong> Rå<strong>det</strong>. 360<br />
Ved <strong>af</strong>stemning<strong>en</strong> om resolution 1591 <strong>af</strong>stod både Kina og Rusland fra at stemme med h<strong>en</strong>visning<br />
til at resolution<strong>en</strong> var <strong>en</strong> krænkelse <strong>af</strong> Sudans suverænitet, og begge stater argum<strong>en</strong>terede i d<strong>en</strong><br />
forbindelse blandt an<strong>det</strong> med, at d<strong>en</strong> sudanske regering arbejdede hårdt for at indfri løfter givet til<br />
FN, og at lan<strong>det</strong> behøvede mere tid til at implem<strong>en</strong>tere de indgåede <strong>af</strong>taler:<br />
356 Ibid.<br />
357 SC Res 1591 (29.marts 2005).<br />
358 Ibid.<br />
359 Ibid.<br />
360 Ibid.<br />
116
“It is important to give time to the united Governm<strong>en</strong>t of the Sudan …so it can show itself in a<br />
positive light, including with regards to <strong>Darfur</strong>. The imposition of sanctions against that<br />
Governm<strong>en</strong>t is hardly likely to create a constructive atmosphere for its efforts.” 361<br />
Kina forklarede <strong>af</strong>ståels<strong>en</strong> med et g<strong>en</strong>erelt forbehold overfor sanktioner, som de hævdede ville<br />
komplicere konflikt<strong>en</strong> yderligere. 362 I lighed med tidligere betragtninger, og i lyset <strong>af</strong>, at d<strong>en</strong><br />
sudanske regering hverk<strong>en</strong> havde overholdt ‘D<strong>en</strong> humanitære freds<strong>af</strong>tale’ fra 8. april 2004, ‘The<br />
Inter-Sudanese Political Talks’ fra 9. november 2004 eller levet op til krav<strong>en</strong>e fremsat i de tre første<br />
sikkerhedsrådsresolutioner, er <strong>det</strong> nærligg<strong>en</strong>de at betragte Kinas stemme<strong>af</strong>ståelse som udtryk for<br />
deres nationale interesser i Sudan. Resolution 1591 fremhævede <strong>en</strong>dvidere AU’s indsats i region<strong>en</strong>,<br />
m<strong>en</strong> tilbød hverk<strong>en</strong> materiel, finansiel eller logistisk støtte til organisation<strong>en</strong>.<br />
SUDAN REFERERES TIL ICC<br />
To dage s<strong>en</strong>ere vedtog Sikkerhedsrå<strong>det</strong> d<strong>en</strong> sidste del <strong>af</strong> <strong>det</strong>, der oprindeligt var tiltænkt som <strong>en</strong> del<br />
<strong>af</strong> omnibusresolution<strong>en</strong>. Efter lange forhandlinger opnåede Sikkerhedsrå<strong>det</strong> et kompromis og<br />
godk<strong>en</strong>dte resolution 1593, der pålagde anklager<strong>en</strong> ved ICC at begynde efterforskning<strong>en</strong> <strong>af</strong><br />
krigsforbrydelser begået i <strong>Darfur</strong> efter 1. juli 2002. 363 ICC fik overdraget d<strong>en</strong> forseglede kuvert fra<br />
FN’s undersøgelseskommission, der indeholdt navne på de 51 formodede krigsforbrydere og<br />
domstol<strong>en</strong> har sid<strong>en</strong> h<strong>en</strong> påbegyndt efterforskning<strong>en</strong> i region<strong>en</strong>. 364<br />
H<strong>en</strong>visning<strong>en</strong> til ICC er interessant på flere måder. Domstol<strong>en</strong> blev etableret i 1998, m<strong>en</strong> begyndte<br />
først at operere fra 2003 og er et forholdsvis nyt fænom<strong>en</strong> i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, som langtfra<br />
alle aktører slutter op om. ICC har myndighed til at dømme individer, m<strong>en</strong> ikke stater, for alvorlige<br />
<strong>internationale</strong> forbrydelser, som folkedrab, forbrydelser mod m<strong>en</strong>neskehed<strong>en</strong> og krigsforbrydelser.<br />
Det er pga. d<strong>en</strong>ne <strong>internationale</strong> jurisdiktion, at mange stater er imod domstol<strong>en</strong>, fordi d<strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tielt<br />
underminerer deres suverænitet. Domstol<strong>en</strong> er et selvstændigt organ, hvis undersøgelser, anklager<br />
og doms<strong>af</strong>sigelser Sikkerhedsrå<strong>det</strong> hverk<strong>en</strong> kan regulere eller kontrollere. 365 Rå<strong>det</strong> kan derimod på<br />
361 Se S/PV.5153: FN SC møde nr. 5153 ( 29. marts 2005). Udtalelse fra hr. D<strong>en</strong>isov, Rusland.<br />
362 S/PV.5153: FN SC møde nr. 5153 (29. marts 2005). Udtalelse fra hr. Wang Guangya, Kina.<br />
363 SC Res 1593 (31. marts 2005).<br />
364 ICC (29. juni 2005).<br />
365 ICC (A).<br />
117
lige fod med stater h<strong>en</strong>vise sager, og med referering<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>Darfur</strong> er <strong>det</strong> første gang Sikkerhedsrå<strong>det</strong><br />
har b<strong>en</strong>yttet sig <strong>af</strong> d<strong>en</strong>ne mulighed.<br />
Sudan er domstol<strong>en</strong>s tredje sag, anklagemyndighed<strong>en</strong> i Haag arbejder også med konflikter i<br />
h<strong>en</strong>holdsvis Uganda og i Congo. 366 Sudan har ikke tilsluttet sig Rom-statutt<strong>en</strong>, domstol<strong>en</strong>s<br />
grundlag, hvorfor resolution<strong>en</strong> pålægger samarbej<strong>det</strong>. Af samme årsag tog Sudans repræs<strong>en</strong>tant<br />
umiddelbart efter <strong>af</strong>stemning<strong>en</strong> <strong>af</strong>stand fra resolution<strong>en</strong> og beskyldte medlemmerne for<br />
dobbeltmoral og udøvelse <strong>af</strong> <strong>en</strong> overleg<strong>en</strong> kultur på bekostning <strong>af</strong> svage og fattige lande. 367<br />
Det spring<strong>en</strong>de punkt for sikkerhedsrådsdiskussion<strong>en</strong> forud for <strong>af</strong>stemning<strong>en</strong>, bestod imidlertid ikke<br />
i Sudans mangl<strong>en</strong>de tilslutning, m<strong>en</strong> derimod i USA’s forbehold overfor ICC. USA er <strong>en</strong> <strong>af</strong> de<br />
stater der pga. forbehold overfor d<strong>en</strong> vidtrækk<strong>en</strong>de jurisdiktion, ikke har tilsluttet sig domstol<strong>en</strong>. Af<br />
d<strong>en</strong> årsag forlangte USA at få skrevet undtagelser og garantier ind i resolution<strong>en</strong>, for ikke at<br />
nedlægge veto mod h<strong>en</strong>visning<strong>en</strong>. Forud for <strong>af</strong>stemning<strong>en</strong> tydede <strong>en</strong> del på, at USA ville veto <strong>en</strong><br />
fransk tekst opbakket <strong>af</strong> ICC9 land<strong>en</strong>e. 368 England måtte derfor overtage forhandlingerne og som<br />
<strong>en</strong>este forslagsstiller, fremlægge <strong>en</strong> tekst til <strong>af</strong>stemning. 369<br />
D<strong>en</strong> mest kontroversielle del <strong>af</strong> resolution<strong>en</strong>, der blev indskrevet <strong>af</strong> h<strong>en</strong>syn til USA og <strong>det</strong><br />
amerikanske forbehold, blev paragr<strong>af</strong> 6 hvori Sikkerhedsrå<strong>det</strong> besluttede at:<br />
“(…) nationals, curr<strong>en</strong>t or former officials or personnel from a contributing State outside Sudan<br />
which is not party to the Rome Statute of the International Criminal Court shall be subject to the<br />
exclusive jurisdiction of that contributing State for all alleged acts or omissions arising out of or<br />
related to operation in Sudan established or authorized by the Council or the African Union, unless<br />
such exclusive jurisdiction has be<strong>en</strong> expressly waived by that contributing State…” 370<br />
D<strong>en</strong> amerikanske modstand mod domstol<strong>en</strong> skal ses i samm<strong>en</strong>hæng med bekymring<strong>en</strong> om at<br />
amerikanske statsborgere, på et grundlag USA selv har tilsluttet sig, ville kunne dømmes ud<strong>en</strong>for<br />
366 ICC (B).<br />
367 S/PV.5158: FN SC møde nr. 5158 (31. marts 2005). Udtalelse fra hr. Erwa, Sudan.<br />
368 De lande i Sikkerhedsrå<strong>det</strong> der har underskrevet Rom-statutt<strong>en</strong> kalder man ICC9-land<strong>en</strong>e. Tallet referer til <strong>det</strong> antal<br />
medlemslande i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, der har underskrevet statutt<strong>en</strong>. Tallet kan derfor variere alt efter hvilke lande der<br />
sidder i Rå<strong>det</strong>.<br />
369 S/PV.5158: FN SC møde nr. 5158 (31.marts 2005).<br />
370 SC Res 1993 (31. marts 2005).<br />
118
lan<strong>det</strong>s eg<strong>en</strong> jurisdiktion. 371 Det er <strong>en</strong> k<strong>en</strong>dsgerning at USA’s forbehold for ICC hænger samm<strong>en</strong><br />
med frygt<strong>en</strong> for, at amerikanske soldater på missioner i andre stater skal kunne retsforfølges under<br />
international jurisdiktion. Disse faktorer forklarer USA’s forbehold overfor Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s<br />
referering til ICC, <strong>af</strong> h<strong>en</strong>syn til d<strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tielle præced<strong>en</strong>sskabelse. 372<br />
USA ønskede som udgangspunkt <strong>en</strong> <strong>af</strong>rikansk lokal/hybrid domstol (evt. <strong>en</strong> udvidelse <strong>af</strong> ICTR), der<br />
kunne varetage retsforfølgelserne i <strong>en</strong> regional kontekst. M<strong>en</strong> med paragr<strong>af</strong> 6 indskrevet i<br />
resolution<strong>en</strong> kunne USA <strong>af</strong>stå for brug <strong>af</strong> veto og blot undlade fra at stemme:<br />
“We decided not to oppose the resolution because of the need for the international community to<br />
work together in order to <strong>en</strong>d the climate of impunity in the Sudan and because the resolution<br />
provides protection from investigation or prosecution for United States nationals and members of<br />
the armed forces of non-state parties.” 373<br />
Med modstand<strong>en</strong> mod ICC havde USA sat sig selv i <strong>en</strong> prekær situation. USA havde været d<strong>en</strong><br />
første stat til officielt at betegne overgreb<strong>en</strong>e i <strong>Darfur</strong> som folkedrab, og <strong>det</strong> var på baggrund <strong>af</strong><br />
ADT-rapport<strong>en</strong> at FN’s undersøgelseskommission var blevet iværksat, og sid<strong>en</strong> havde anbefalet at<br />
Sudan blev h<strong>en</strong>vist til ICC. Af disse grunde var <strong>det</strong> <strong>en</strong> vanskeligt situation samtidigt at være d<strong>en</strong><br />
stat, der, <strong>af</strong> principielle årsager, nedlagde veto mod referering<strong>en</strong> til ICC.<br />
Efter vedtagels<strong>en</strong> <strong>af</strong> resolution 1593, understregede d<strong>en</strong> amerikanske repræs<strong>en</strong>tant, at USA fortsat<br />
ville fastholde modstand<strong>en</strong> mod d<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> domstol og forlange at få undtagelser indskrevet<br />
i fremtidige resolutioner. Flere <strong>af</strong> ICC-land<strong>en</strong>e frygtede, at indrømmelserne til USA ville udvande<br />
domstol<strong>en</strong>s legitimitet og gå imod Rom-statutt<strong>en</strong>; bl.a. derfor <strong>af</strong>stod flere lande fra at stemme. 374<br />
Beslutning<strong>en</strong> om at referere Sudan til ICC er d<strong>en</strong> foreløbigt mest markante handling fra<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s side i forbindelse med konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Med fem tidligere resolutioner, der<br />
gradvist stillede svagere og færre krav til d<strong>en</strong> sudanske regering fremstod d<strong>en</strong>ne resolution markant<br />
anderledes <strong>en</strong>d de øvrige <strong>internationale</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. Tiltaget kan karakteriseres<br />
371 Oprindeligt underskrev d<strong>en</strong> <strong>af</strong>gå<strong>en</strong>de præsid<strong>en</strong>t Bill Clinton Rom-statutt<strong>en</strong>, m<strong>en</strong> under Bush-administration<strong>en</strong> er alle<br />
forhandlinger blevet indstillet, og underskrift<strong>en</strong> blevet annulleret.<br />
372 Interview med Eric Markus<strong>en</strong> (28. april 2005).<br />
373 S/PV.5158: FN SC møde nr. 5158 (31. marts 2005). Udtalelse fra fru Patterson, USA.<br />
374 S/PV.5158: FN SC møde nr. 5158 (31. marts 2005). Algeriet, Brasili<strong>en</strong>, Kina og USA undlod at stemme. Se desud<strong>en</strong><br />
udtalelser fx fra Brasili<strong>en</strong>, B<strong>en</strong>in og Danmark.<br />
119
som <strong>en</strong> retslig interv<strong>en</strong>tion og er indtil videre <strong>det</strong> nærmeste, FN kommer på interv<strong>en</strong>er<strong>en</strong> i<br />
konflikt<strong>en</strong>.<br />
I forhold til overvejelser vedrør<strong>en</strong>de statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttelse <strong>af</strong><br />
m<strong>en</strong>neskerettighederne, var referering<strong>en</strong> til ICC et udtryk for udvikling i de regulative aspekter.<br />
Med etablering<strong>en</strong> <strong>af</strong> ICC i 1998 har d<strong>en</strong>ne udvikling selvsagt været undervejs længe, m<strong>en</strong><br />
referering<strong>en</strong> <strong>af</strong> Sudan, var et vidtgå<strong>en</strong>de tiltag, set i forhold til at stat<strong>en</strong> ikke har tilsluttet sig<br />
domstol<strong>en</strong>, og at resolution<strong>en</strong> pålægger samarbej<strong>det</strong>. Det er <strong>en</strong>dvidere ikke utænkeligt at<br />
h<strong>en</strong>visning<strong>en</strong> kan vise sig at skabe <strong>en</strong> vis præced<strong>en</strong>s, trods de amerikanske forbehold.<br />
120
6<br />
Konklusion
I <strong>det</strong> indevær<strong>en</strong>de kapitel vil specialets pointer blive opsummeret, herunder d<strong>en</strong> rejste problematik<br />
om hvilke rationaler der, på såvel <strong>det</strong> ideologiske som <strong>det</strong> realpolitiske niveau, ligger til grund for<br />
<strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>.<br />
Samlet set har <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> indsats og reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>, set i forhold<br />
til konflikt<strong>en</strong>s omfang og alvor, ikke været fyldestgør<strong>en</strong>de. Som <strong>det</strong> er fremgået har der været tale<br />
om overvægt <strong>af</strong> humanitære reaktioner rettet mod konflikt<strong>en</strong>s symptomer frem for politisk respons<br />
rettet mod d<strong>en</strong>s årsager.<br />
Ud over nødhjælp til region<strong>en</strong> har <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund reageret ved at indsætte<br />
undersøgelseskommissioner til belysning <strong>af</strong> konflikt<strong>en</strong>s aspekter. D<strong>en</strong> primære konsekv<strong>en</strong>s <strong>af</strong> d<strong>en</strong><br />
amerikanske undersøgelses konklusion og anklage om folkedrab, blev iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> FN’s<br />
undersøgelseskommission. D<strong>en</strong>nes efterfølg<strong>en</strong>de konklusion, der i karakteristik <strong>af</strong> situation<strong>en</strong> <strong>af</strong>veg<br />
fra d<strong>en</strong> amerikanske, resulterede i <strong>en</strong> definitorisk polemik om d<strong>en</strong> korrekte kategorisering <strong>af</strong><br />
forbrydelserne, frem for effektiv handling.<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> har i alt vedtaget seks resolutioner om <strong>Darfur</strong>, ud fra hvilke <strong>det</strong> sving<strong>en</strong>de<br />
<strong>internationale</strong> <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t lader sig <strong>af</strong>læse, såvel terminologisk som praktisk.<br />
Situation<strong>en</strong> er blevet betegnet som <strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’, og regimet i Khartoum er i et begrænset<br />
omfang blevet pålagt sanktioner, herunder med <strong>en</strong> våb<strong>en</strong>embargo samt indefrysning <strong>af</strong> ud<strong>en</strong>landske<br />
likvider. Ud over <strong>en</strong>ighed om AU’s tilstedeværelse i <strong>Darfur</strong>, har <strong>det</strong> mest vidtgå<strong>en</strong>de tiltag fra <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> side hidtil bestået i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s referering <strong>af</strong> Sudan til ICC. Til dato<br />
forbliver <strong>det</strong> FN’s <strong>en</strong>este form for interv<strong>en</strong>tion i konflikt<strong>en</strong>.<br />
Rationalerne der ligger til grund for disse reaktioner, er i <strong>det</strong> foregå<strong>en</strong>de blevet anskuet på såvel <strong>det</strong><br />
ideologiske som <strong>det</strong> realpolitiske niveau. For så vidt angår <strong>det</strong> ideologiske niveau er <strong>det</strong> særligt<br />
institutionerne statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om beskyttels<strong>en</strong> <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, som<br />
influerer international politik. Kapitel 3 har behandlet disse institutioners udvikling og indbyrdes<br />
forhold. Hvad angår tvangsforanstaltninger og ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ fremgik <strong>det</strong>, at<br />
Sikkerhedsrå<strong>det</strong> i 1990’erne var mere beredvillige til at karakterisere intra-statslige konflikter som<br />
<strong>en</strong> ‘trussel mod fred<strong>en</strong>’. G<strong>en</strong>nemgang<strong>en</strong> <strong>af</strong> udvalgte interv<strong>en</strong>tioner <strong>af</strong>viste imidlertid, at der var et<br />
regelmæssigt mønster for iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> disse. I period<strong>en</strong> var der tale om selektive<br />
122
interv<strong>en</strong>tioner, iværksat på foranledning <strong>af</strong> stater der i større eller mindre grad havde eg<strong>en</strong>interesser<br />
i d<strong>en</strong> pågæld<strong>en</strong>de stat, hvilket <strong>af</strong>spejler tilstedeværels<strong>en</strong> <strong>af</strong> rationaler på <strong>det</strong> realpolitiske niveau.<br />
Endvidere var <strong>det</strong> heller ikke i alle tilfælde, at <strong>det</strong> var overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne, som<br />
førte til Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s fordømmelse. ‘Flygtningestrømme’ og ‘illegitime regimer’ blev også lagt<br />
til grund for politisk handling. På d<strong>en</strong> måde er <strong>det</strong> vanskeligt at slutte, at 1990’erne udviklede sig<br />
h<strong>en</strong> imod <strong>en</strong> decideret ‘norm’ om beskyttelse <strong>af</strong> m<strong>en</strong>neskerettighederne, om <strong>en</strong>d disse <strong>af</strong>gjort var et<br />
fremtræd<strong>en</strong>de elem<strong>en</strong>t i period<strong>en</strong>.<br />
På baggrund <strong>af</strong> <strong>det</strong> inkonsist<strong>en</strong>te mønster blev ICISS-kommission<strong>en</strong> nedsat for at forsøge at<br />
etablere global kons<strong>en</strong>sus om kriterier for ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’. Kommission<strong>en</strong>s rapport<br />
blev imidlertid lanceret på et uheldigt tidspunkt, taget d<strong>en</strong> sikkerhedspolitiske udvikling efter 11.<br />
september 2001 i betragtning. De nye sikkerhedsstrategier, problematikk<strong>en</strong> vedrør<strong>en</strong>de<br />
‘forbygg<strong>en</strong>de angreb’ samt terrorismediskurs<strong>en</strong> i international politik, havde fået konsekv<strong>en</strong>ser for<br />
fokus på m<strong>en</strong>neskerettighederne i konfliktsituationer. Det, der i nogle samm<strong>en</strong>hænge var blevet<br />
betegnet som ansats<strong>en</strong> til <strong>en</strong> ‘norm’ om at beskytte civile, blev til <strong>en</strong> vis grad erstattet <strong>af</strong> <strong>det</strong><br />
sikkerhedspolitiske fokus, som i dag præger international politik.<br />
D<strong>en</strong>ne udvikling indikerer <strong>det</strong> stadig dialektiske forhold mellem <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske<br />
niveau i international politik. <strong>Konflikt<strong>en</strong></strong> mellem statssuverænitet og doktrin<strong>en</strong> om<br />
m<strong>en</strong>neskerettigheder er ikke blevet løst, og som nævnt, er realpolitiske rationaler, forstået som<br />
statsinteresser og magtkonstellationer, til stadighed fremtræd<strong>en</strong>de kompon<strong>en</strong>ter når staterne agerer i<br />
konfliktsamm<strong>en</strong>hænge.<br />
I forbindelse med konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> har d<strong>en</strong>ne problematik, som <strong>det</strong> fremgik i kapitel 5, udmøntet<br />
sig i fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong> skrappere politik overfor regering<strong>en</strong> i Khartoum. De s<strong>en</strong>e tvangsforanstaltninger<br />
som våb<strong>en</strong>embargo<strong>en</strong> mod regering<strong>en</strong>, der først blev iværksat i foråret 2005, samt fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong><br />
‘humanitær interv<strong>en</strong>tion’ i <strong>Darfur</strong>, kan overordnet set forklares ud fra tre samm<strong>en</strong>hæng<strong>en</strong>de<br />
faktorer: Prioritering <strong>af</strong> Nord/Syd-freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong>, statsinteresser samt skepsis overfor interv<strong>en</strong>tionisme<br />
efter krig<strong>en</strong> i Irak.<br />
Det <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong>, herunder særligt troika<strong>en</strong>s, <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t i fredsforhandlingerne i d<strong>en</strong><br />
langvarige konflikt mellem Nord- og Sydsudan har bety<strong>det</strong>, at d<strong>en</strong>ne fredsslutning er blevet<br />
prioriteret højere <strong>en</strong>d konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong>. D<strong>en</strong>ne vægtning har været dominer<strong>en</strong>de i<br />
123
Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, og skal dels forstås i samm<strong>en</strong>hæng med ide<strong>en</strong> om, at fred mellem <strong>det</strong> nordlige og<br />
sydlige Sudan ville bidrage til fredelige løsninger i andre dele <strong>af</strong> lan<strong>det</strong>, og dels som produktet <strong>af</strong><br />
visse fremtræd<strong>en</strong>de staters strategiske interesser, herunder Rusland og Kinas olie- og våb<strong>en</strong><strong>af</strong>taler<br />
samt USA’s anti-terroralliance med Sudan. Frygt<strong>en</strong> for at regimet i Khartoum ville trække sig fra<br />
forhandlingerne, hvilket ville sætte såvel freds<strong>af</strong>tal<strong>en</strong> mellem nord og syd som olie/våb<strong>en</strong>-<strong>af</strong>talerne<br />
over styr, var blandt de betydeligste faktorer i udelukkels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> helhedsori<strong>en</strong>teret løsning, der<br />
også omfattede <strong>Darfur</strong>.<br />
Hvad dernæst angår ‘state lead’ i forbindelse med ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’ er konflikt<strong>en</strong> i<br />
<strong>Darfur</strong> <strong>af</strong> flere årsager brudt ud på et uheldigt tidspunkt. Iværksættels<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> ‘humanitær<br />
interv<strong>en</strong>tion’ forudsætter, som <strong>det</strong> fremgik i kapitel 3, at <strong>en</strong> international aktør tager ‘lead’ på<br />
situation<strong>en</strong>. En interv<strong>en</strong>tion ville med andre ord have fordret et <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t fra <strong>en</strong> <strong>en</strong>keltstat eller <strong>en</strong><br />
koalition <strong>af</strong> stater. M<strong>en</strong> hverk<strong>en</strong> på <strong>det</strong> ideologiske eller <strong>det</strong> realpolitiske plan har nog<strong>en</strong> stat h<strong>af</strong>t<br />
incitam<strong>en</strong>t til at iværksætte <strong>en</strong> sådan interv<strong>en</strong>tion. D<strong>en</strong> <strong>en</strong>este stat der indledningsvis indikerede<br />
<strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t <strong>af</strong> d<strong>en</strong> type var USA. M<strong>en</strong> hverk<strong>en</strong> d<strong>en</strong> amerikanske undersøgelse, eller d<strong>en</strong><br />
efterfølg<strong>en</strong>de anklage om folkedrab, ledte til et amerikansk ‘lead’. D<strong>en</strong> amerikanske<br />
tilbagehold<strong>en</strong>hed skyldes dels at Khartoum indgår i USA’s anti-terror alliance, og på <strong>det</strong> praktiske<br />
plan optager USA’s omfatt<strong>en</strong>de krig i Irak og Afghanistan store dele <strong>af</strong> lan<strong>det</strong>s krigsfør<strong>en</strong>de<br />
kapacitet. Det er vanskeligt at vurdere om udfal<strong>det</strong> havde været anderledes, hvis <strong>det</strong>te ikke havde<br />
været tilfæl<strong>det</strong>, taget både USA’s sving<strong>en</strong>de <strong>en</strong>gagem<strong>en</strong>t og de øvrige sikkerhedsrådsmedlemmers<br />
positioner i betragtning. M<strong>en</strong> under alle forhold ville <strong>en</strong> initiativtag<strong>en</strong>de stat påtage sig et stort<br />
ansvar ved at lede <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tion i Afrikas største land, hvilket utvivlsomt også har været <strong>en</strong> faktor<br />
for staternes g<strong>en</strong>erelle tilbagehold<strong>en</strong>hed.<br />
Det <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> forbehold forklarer <strong>en</strong>dvidere Sikkerhedsrå<strong>det</strong>s udtalte støtte til AU’s<br />
indsats som mægler og observatør, om <strong>en</strong>d d<strong>en</strong>ne støtte i højere grad har h<strong>af</strong>t karakter <strong>af</strong> moralsk<br />
opbakning frem for materiel støtte.<br />
I lyset <strong>af</strong> fraværet <strong>af</strong> <strong>en</strong>gagerede stater i <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> samfund, kom AU’s initiativer og<br />
princippet i ‘African solutions for African problems’ på et belejligt tidspunkt.<br />
Et an<strong>det</strong> elem<strong>en</strong>t med betydning for udvikling<strong>en</strong> har været skepsis i forhold til ‘humanitære<br />
interv<strong>en</strong>tioner’, der har kunnet <strong>af</strong>læses <strong>af</strong> diskussionerne i Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, hvor de forskellige<br />
124
staters positioner angå<strong>en</strong>de <strong>en</strong> skrappere politik overfor Khartoum fremgår. Disse forbehold leder<br />
tilbage til rationaler på <strong>det</strong> ideologiske niveau i international politik. Som <strong>det</strong> blev påpeget i kapitel<br />
3 insisterer mange stater, særligt tidligere kolonier, og mindre stærke stater, på stat<strong>en</strong>s suveræne<br />
status, pga. d<strong>en</strong> pot<strong>en</strong>tielle indblanding i deres interne anligg<strong>en</strong>der. For dem gælder nogle andre<br />
præmisser <strong>en</strong>d for de fem perman<strong>en</strong>te medlemmer <strong>af</strong> Sikkerhedsrå<strong>det</strong>, der har mulighed for at<br />
nedlægge veto i beslutningsprocess<strong>en</strong>.<br />
På d<strong>en</strong> måde er skepticisme ikke ny i international politik, m<strong>en</strong> t<strong>en</strong>d<strong>en</strong>s<strong>en</strong> er blevet forstærket efter<br />
11. september med de ændringer i <strong>det</strong> politiske klima, som krig<strong>en</strong> mod terror har forårsaget.<br />
Irakkrig<strong>en</strong> som USA indledte i 2003, fraværet <strong>af</strong> masseødelæggelsesvåb<strong>en</strong>, og d<strong>en</strong> forsøgsvise<br />
legitimering <strong>af</strong> interv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> på et humanitært grundlag, har forstærket d<strong>en</strong>ne skepsis overfor <strong>det</strong><br />
pot<strong>en</strong>tielle misbrug <strong>af</strong> princippet i ‘humanitære interv<strong>en</strong>tioner’.<br />
Det <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner på konflikt<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> er ikke overrask<strong>en</strong>de, set i forhold til<br />
udvikling<strong>en</strong> i 1990’erne og taget i betragtning at der ikke under international lov er tale om <strong>en</strong><br />
juridisk forpligtelse til at interv<strong>en</strong>ere i tilfælde <strong>af</strong> overgreb på m<strong>en</strong>neskerettighederne. Hvad angår<br />
antagels<strong>en</strong> om eksist<strong>en</strong>s<strong>en</strong> <strong>af</strong> <strong>en</strong> interv<strong>en</strong>tionistisk ‘norm’, består forskell<strong>en</strong> fra d<strong>en</strong>gang til nu i, at<br />
der overhove<strong>det</strong> italesættes et bør i d<strong>en</strong>ne samm<strong>en</strong>hæng. Overvejelser om hvorvidt <strong>det</strong><br />
<strong>internationale</strong> samfund burde interv<strong>en</strong>ere i <strong>Darfur</strong>, var ikke lige så udtalte i 1990’erne. På d<strong>en</strong> måde<br />
kan man godt tale om <strong>en</strong> diskursmæssig udvikling, om <strong>en</strong>d d<strong>en</strong>ne ikke udmønter sig i praksis, m<strong>en</strong><br />
forbliver på et retorisk plan.<br />
På <strong>det</strong> ideologiske niveau, har <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner været præget <strong>af</strong> både<br />
forbehold overfor indblanding i <strong>en</strong> stats interne forhold og <strong>af</strong> bekymring over<br />
m<strong>en</strong>neskerettighedsovergreb<strong>en</strong>e i <strong>Darfur</strong>. Samtidigt har <strong>det</strong> <strong>internationale</strong> <strong>samfunds</strong> reaktioner, på<br />
<strong>det</strong> realpolitiske niveau, været influeret <strong>af</strong> staternes individuelle interesser, som er tæt forbun<strong>det</strong><br />
med magtpositioneringer og -konstellationer.<br />
Samlet set <strong>af</strong>spejler disse reaktioner <strong>det</strong> dialektiske forhold og d<strong>en</strong> konstante dialog mellem<br />
rationaler på <strong>det</strong> ideologiske og <strong>det</strong> realpolitiske niveau i international politik<br />
125
Liste over forkortelser og litteraturliste
FORKORTELSER<br />
ADT <strong>Darfur</strong> Atrocities Docum<strong>en</strong>tation Team<br />
AMIS D<strong>en</strong> Afrikanske Union’s mission i Sudan<br />
AU D<strong>en</strong> Afrikanske Union<br />
CAP Compreh<strong>en</strong>sive Peace Agreem<strong>en</strong>t<br />
<strong>DIIS</strong> Dansk Institut for Internationale Studier<br />
DUPI Dansk Ud<strong>en</strong>rigspolitisk Institut<br />
ESS EU’s Sikkerhedsstrategi<br />
EU Europæiske Union<br />
FN/UN De For<strong>en</strong>ede Nationer/United Nations<br />
HRW Human Rights Watch<br />
JEM Justice and Equality Movem<strong>en</strong>t<br />
ICC International Criminal Court/ D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong><br />
str<strong>af</strong>fedomstol<br />
ICG International Crisis Group<br />
ICISS International Commission on Interv<strong>en</strong>tion and State<br />
Sovereignty<br />
ICJ D<strong>en</strong> Internationale Domstol i Haag<br />
ICTR International Criminal Tribunal for Rwanda/ D<strong>en</strong><br />
<strong>internationale</strong> krigsforbryderdomstol for Rwanda<br />
ICTY International Criminal Tribunal for former<br />
Yugoslavia/ D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong><br />
krigsforbryderdomstol for Eksjugoslavi<strong>en</strong><br />
IDP Internally Displaced Persons/ Internt fordrevne<br />
IGAD Intergovernm<strong>en</strong>tal Authority for Developm<strong>en</strong>t<br />
MSF Médecins Sans Frontières/Læger und<strong>en</strong> grænser<br />
NATO North Atlantic Treaty Organization<br />
NGO Non Governm<strong>en</strong>tal Organisation<br />
NIF National Islamic Front/ D<strong>en</strong> Nationale Islamiske<br />
Front<br />
NSS National Security Strategy (USA)<br />
OAU Organisation<strong>en</strong> for Afrikansk Enhed<br />
OCHA United Nations Office<br />
for the Coordination of Humanitarian Affairs/ FN's<br />
Koordinationskontor for humanitær bistand<br />
OHCHR Office of the United Nations High Commissioner for<br />
Human Rights/ FN’s Højkommisariat for m<strong>en</strong>neskerettigheder<br />
SC Security Council/Sikkerhedsrå<strong>det</strong><br />
SLM/A Sudan Liberation Movem<strong>en</strong>t/Army<br />
SPLM/A Sudan People’s Liberation Movem<strong>en</strong>t/Army<br />
UNAMIR United Nations Assistance Mission to Rwanda<br />
UNMIK United Nations Interim Administration Mission in<br />
Kosovo<br />
UNMIS United Nations Mission to Sudan<br />
UNSOM United Nations operation in Somalia<br />
USD U.S. dollar<br />
WHO World Health Organization<br />
127
BØGER<br />
(alfabetisk ord<strong>en</strong>)<br />
LITTERATURLISTE<br />
Anders<strong>en</strong>, Lars Erslev & Aagaard, Jan (2002), “D<strong>en</strong> Afghanske forbindelse <strong>–</strong> Afghanistanveteraner, al-<br />
Qaida-netværk og d<strong>en</strong> globale terrorisme”, Mellemfolkeligt Samvirke, Køb<strong>en</strong>havn 2002.<br />
Berdal, Mats (2004), “Bosnia” i Malone, David M.(ed.), “The UN Security Council <strong>–</strong> From the Cold War to<br />
the 21 st C<strong>en</strong>tury”, Lynne Ri<strong>en</strong>ner Publisher, Boulder, Colorado, USA, 2004.<br />
D<strong>en</strong>g, Francis M., Kimaro, Sadikiel mfl. (1996), “Sovereignty as Responsibility <strong>–</strong> Conflict Managem<strong>en</strong>t in<br />
Africa”, The Brookings Institute, Washington DC, USA1996.<br />
Forsythe, David P. (2004), “U.S. Foreign Policy and Human Rights in an Era of Insecurity” i Weiss, Thomas<br />
G., Crahan, Margaret E. & Goering, John (eds.), “Wars on Terrorisme and Iraq <strong>–</strong> Human rights, Unilateralisme,<br />
and U.S. Foreign Policy” Routledge, New York, USA 2004.<br />
Hill, Michael (1997), “The Policy Process in the Modern State”, Pr<strong>en</strong>tice Hall, Harvester Wheatshe<strong>af</strong>, Third<br />
Edition 1997.<br />
Holsti, K.J. (2004), “Taming the Sovereigns. Institutional change in international politics”, Cambridge University<br />
Press, England 2004.<br />
Holzgrefe, J.L. (2003), “The humanitarian interv<strong>en</strong>tion debate” i Holzgrefe, J.L. & O. Keohane, Robert<br />
(eds), “Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion <strong>–</strong> Ethnic, Legal, and Political Dilemmas”, Cambridge University Press,<br />
England 2003.<br />
Hutchings, Kimberly (1999), “International Political Theory”, SAGE publications Inc., London, England<br />
1999.<br />
Jackson, Robert & Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>, George (2003), “Introduction to International Relations <strong>–</strong> Theories and Approaches”,<br />
Oxford University Press, Second Edition, England 2003.<br />
Johnson, Douglas H. (2005), “The Root Causes of Sudan’s Civil Wars”, African Issues, Second Edition,<br />
Canada og USA 2004.<br />
Kant, Immanuel (1795/1992), “Perceptual Peace” i Reiss, H. (ed.), “Kant’s Political Writing”, Cambridge<br />
University Press, England 1992.<br />
Kittichaisaree, Kriangsak (2001), “International Criminal Law”, Oxford University Press, England 2001.<br />
Kvale, Steinar (2003), “Interview <strong>–</strong> En introduktion til <strong>det</strong> kvalitative forskningsinterview”, Hans Reitzels<br />
Forlag, 9. udgave, Danmark 2003.<br />
Morg<strong>en</strong>thau, Hans J. (1973), “Politics among Nations <strong>–</strong> The Struggle for Power and Peace”, Alfred A.<br />
Knopf, Fifth Edition, New York, USA 1973.<br />
Morris, Nicholas (2004), “Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion in the Balkans” i Welsh, J<strong>en</strong>nifer M. (ed.), “Humanitarian<br />
Interv<strong>en</strong>tion and International Relations” Oxford University Press, England 2004.<br />
128
Murithi, Timothy (2005), “The African Union. Pan-Africanism, Peacebuilding and Developm<strong>en</strong>t”, Ashgate<br />
Publishing Limited, England 2005.<br />
Ougaard, Mort<strong>en</strong> (1990), “Magt og interesser i d<strong>en</strong> globale <strong>samfunds</strong>formation”, Aarhus Universitetsforlag,<br />
Danmark 1990.<br />
Prunier, Gérard (2005), “<strong>Darfur</strong> <strong>–</strong> The Ambiguous G<strong>en</strong>ocide”, Hurst & Company, England 2005.<br />
Rasmuss<strong>en</strong>, Torb<strong>en</strong> Rugberg & Nicolais<strong>en</strong>, Anne Grethe (2002), “Sudan” i Hvidt, Martin & Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>, Ivan<br />
Herlev (eds), “Mellemøsthåndbog<strong>en</strong>: Fakta om lande i Mellemøst<strong>en</strong> og Nord<strong>af</strong>rika”, Syddansk<br />
Universitetsforlag, Herning, 2. udgave, Danmark 2002.<br />
Roberts, Adam (2004), “The United Nations and Humanitarian Interv<strong>en</strong>tions” i Welsh, J<strong>en</strong>nifer M. (ed.),<br />
“Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion and International Relations” Oxford University Press, England 2004.<br />
Simma, Bruno (2002), “The charter of the Unites Nations a comm<strong>en</strong>tary”, Oxford University Press, Second<br />
edition, vol.1, England 2002.<br />
SIPRI Yearbook (2001), “Armam<strong>en</strong>ts, Disarmam<strong>en</strong>t and International Security”, Oxford University Press,<br />
England 2001.<br />
Sør<strong>en</strong>s<strong>en</strong>, Georg (1999), “Sovereignty: Change and Continuity in a Fundam<strong>en</strong>tal Institution” i Jackson, Robert<br />
& Fullerton, Herbert R. (eds.), “Sovereignty at the Mill<strong>en</strong>nium”, Blackwell Publishing 1999.<br />
Wall<strong>en</strong>ste<strong>en</strong>, Peter & Johansson, Patrik (2004), “Security Council Decisions in Perspective” i Malone, David<br />
M.(ed.), “The UN Security Council <strong>–</strong> From the Cold War to the 21 st C<strong>en</strong>tury”, Lynne Ri<strong>en</strong>ner Publisher,<br />
Boulder, Colorado, USA, 2004.<br />
Weiss, Thomas G., Crahan, Margaret E. & Goering, John (eds.) (2004), “Wars on Terrorisme and Iraq <strong>–</strong><br />
Human Rights, Unilateralism, and U.S. Foreign Policy”, Routledge, New York, USA 2004.<br />
Weiss, Thomas G. (2004) (A), “The Humanitarian Impulse” i Malone, David M.(ed.), “The UN Security<br />
Council <strong>–</strong> From the Cold War to the 21 st C<strong>en</strong>tury”, Lynne Ri<strong>en</strong>ner Publisher, Boulder, Colorado, USA, 2004.<br />
Wheeler, Nicholas J. (2004), “The Humanitarian Responsibilities of Sovereignty: Explaining the Developm<strong>en</strong>t<br />
of a New Norm of Military Interv<strong>en</strong>tion for Humanitarian Purposes in International Society”, i Welsh,<br />
J<strong>en</strong>nifer M. (ed.), “Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion and International Relations” Oxford University Press, England<br />
2004.<br />
Wheeler, Nicholas J. (2003), “Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion <strong>af</strong>ter September 11, 2001” i Lang, Anthony F.<br />
(ed.), “Just Interv<strong>en</strong>tion”, Georgetown University Press, Washington, D.C., USA 2003.<br />
Wheeler, Nicholas J. (2000), “Saving Strangers <strong>–</strong> Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion in International Society”, Oxford<br />
University Press, England 2000.<br />
Wheeler, Nicholas J. (1997), “Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion and World Politics” i Baylis John & Steve Smith<br />
(eds), “The Globalization of World Politics an Introduction to International Relations”, Oxford University<br />
Press, England 1997.<br />
129
VIDENSKABELIGE ARTIKLER<br />
(alfabetisk ord<strong>en</strong>)<br />
Adelman, Howard (2005), “Interv<strong>en</strong>tion in <strong>Darfur</strong>?”, upubliceret materiale, anv<strong>en</strong>dt med tilladelse fra<br />
forfatter<strong>en</strong>.<br />
Allin, Dana (2002), “Debatt<strong>en</strong> om interv<strong>en</strong>tion”, NATO Review, vinter 2002, tilgængelig på:<br />
http://www.nato.int/docu/review/2002/issue4/danish/art1.html<br />
Annan, Kofi A. (1999), “Prev<strong>en</strong>ting War and Disaster: A growing Global Chall<strong>en</strong>ge”,United Nations Departm<strong>en</strong>t<br />
of Public Information, New York, USA 1999.<br />
Babiker, Must<strong>af</strong>a (2002), “Introduction” i Organisation for Social Sci<strong>en</strong>ce Research in Eastern And Southern<br />
Africa, Babiker, Must<strong>af</strong>a (ed.), “Ressource Ali<strong>en</strong>ation, Militarisation and Developm<strong>en</strong>t. Case studies<br />
from East African Drylands”, Addis Ababa, Ethiopia 2002.<br />
Bellamy, Alex J. (2004), “Ethics and Interv<strong>en</strong>tion: The ‘Humanitarian Exception’ and the Problem of Abuse<br />
in the Case of Iraq”, Journal of Peace Research, Vol. 41, No. 2, ss. 131-147, marts 2004.<br />
Boutros Ghali, Boutros (1992), “An Ag<strong>en</strong>da for Peace”, Report of the Secretary-G<strong>en</strong>eral, pursuant to the<br />
statem<strong>en</strong>t adopted by the Summit Meeting of the Security Council, 31. januar 1992.<br />
Chandler, David (2004), “The Responsibility to Protect? Imposing the ‘Liberal Peace’”, International<br />
Peacekeeping, Vol. 11, No. 1, ss. 59-81, 2004.<br />
De Waal, Alex (2005), “Briefing, Sudan: Prospects for Peace”, African Affairs, 104/414, ss. 127-135, 2005.<br />
Ibrahim, Fouad (2004), “Ideas on the Background of the Pres<strong>en</strong>t Conflict in <strong>Darfur</strong>”, University of Bayreuth,<br />
Germany, maj 2004, tilgængelig på: http://www.<strong>af</strong>rik<strong>af</strong>reundeskreis.de/docs/darfur_prof_ibrahim_5_04.pdf<br />
Kasfir, Nelson (2005), “Sudan’s <strong>Darfur</strong>: Is It G<strong>en</strong>ocide?” Curr<strong>en</strong>t History, maj 2005.<br />
Keohane, R.O (1990), “Multilateralism: and ag<strong>en</strong>da for research”, International Journal, No. 45, 1990.<br />
Macfarlane, Neil S., Thielking, Carolin J., & Weiss, Thomas G. (2004), “The Responsibility to Protect: Is<br />
Anyone Interested in Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion?”, Third World Quarterly, Vol. 25, No 5, ss. 977 <strong>–</strong> 992,<br />
2004.<br />
Markus<strong>en</strong>, Eric & Tott<strong>en</strong>, Sam (2005), “Investigating Allegations of G<strong>en</strong>ocide in <strong>Darfur</strong>: The US Atrocities<br />
Docum<strong>en</strong>tation Team and the UN Commission of Inquiry”, 4th& Final Dr<strong>af</strong>t, 8. august 2005.<br />
M<strong>en</strong>necke, Martin & Moltke, Elisabeth (2004), “<strong>Darfur</strong>- et nyt Rwanda?, i D<strong>en</strong> Ny Verd<strong>en</strong>, Tidsskrift for<br />
Internationale Studier, “I skygg<strong>en</strong> <strong>af</strong> et folkedrab <strong>–</strong> Rwanda ti år efter”, <strong>DIIS</strong> Køb<strong>en</strong>havn, Danmark 2004.<br />
Ols<strong>en</strong>, Gorm Rye (2005), “FN topmø<strong>det</strong> <strong>–</strong> <strong>det</strong> var ikke så skidt <strong>en</strong>dda”, <strong>DIIS</strong>, Køb<strong>en</strong>havn, Danmark 2005.<br />
Power, Samantha 2004: “Dying in <strong>Darfur</strong>: Can Ethnic Cleansing in Sudan be Stopped?”, The New Yorker,<br />
USA 30. august 2004.<br />
Reeves, Eric (31. august 2005), “<strong>Darfur</strong> Mortality Update”, tilgængelig på:<br />
http://www.sudanreeves.org/index.php?name=News&file=article&sid=67<br />
130
Reeves, Eric (18. juli 2005 <strong>–</strong> 22. juli 2005), “A <strong>Darfur</strong> "crash course" on-line at The New Republic, (Part<br />
2)”, tilgængelig på: http://www.sudanreeves.org/index.php?name=Sections&req=viewarticle&artid=516<br />
Reeves, Eric (20. september 2004), “Accommodating G<strong>en</strong>ocide in <strong>Darfur</strong>: Conditions in Camps for Displaced<br />
Persons, now---and six months from now”, tilgængelig på:<br />
http://www.sudanreeves.org/index.php?name=Sections&req=viewarticle&artid=216<br />
Reeves, Eric (07. september 2004), “The Failure of the African Union in <strong>Darfur</strong>: Much too little, much too<br />
late”, tilgængelig på: http://www.sudanreeves.org/index.php?name=News&file=article&sid=68<br />
Roberts, Adam (2003), “Interv<strong>en</strong>tion: One Step Forward in the Search of the Impossible”, International<br />
Journal of Human Rights, Vol. 7, no. 3, ss. 142-153, 2003.<br />
Slim, Hugo (2004), “Dithering Over <strong>Darfur</strong>? A Preliminary Review of the International Responses”, International<br />
Affairs, 80(5), ss. 829-850, 2004.<br />
Valasek, Tomas (2003), “New Threats, New Rules. Revising the Law of War”, World Policy Journal,<br />
Vol.20, No.1 (Spring), ss. 17-24, 2003.<br />
Weiss, Thomas G. (2004) (B), “The Sunset of Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion? The Responsibility to Protect in a<br />
Unipolar Era”, Security Dialogue, vol. 35, no. 2, ss. 135 <strong>–</strong> 153, juni 2004.<br />
Welsh, J<strong>en</strong>nifer M. (2002), “From Right to Responsibility: Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion and International Society“,<br />
Global Governance, ss. 503 <strong>–</strong> 521, 2002.<br />
Williams D. Paul & Bellamy J. Alex (2005), “The Responsibility to Protect and the Crisis in <strong>Darfur</strong>”, Security<br />
Dialogue, Vol. 36, ss. 27-47, 2005.<br />
Wilson, Woodrow (1917), “Address to Congress Asking for Declaration of War”, 2. april1917, tilgængelig<br />
på:<br />
http://themoderntribune.com/woodrow_wilson_world_war_one_full_text_speech_declare_war_germany_19<br />
17.htm<br />
RAPPORTER<br />
(alfabetisk ord<strong>en</strong>)<br />
Amnesty International (2005), “United States of America - Guantánamo and beyond: The continuing pursuit<br />
of unchecked executive power”, 13. maj 2005, tilgængelig på:<br />
http://web.amnesty.org/library/pdf/AMR510632005ENGLISH/$File/AMR5106305.pdf<br />
Amnesty International (2004), “Sudan, <strong>Darfur</strong>: What hope for the future? Civilians in urg<strong>en</strong>t need of protection”,<br />
16. december 2004, tilgængelig på: http://web.amnesty.org/library/Index/ENGAFR541642004<br />
Bureau of Democracy, Human Rights, and Labour and the Bureau of Intellig<strong>en</strong>ce and Research (2004),<br />
“Docum<strong>en</strong>ting Atrocities in <strong>Darfur</strong>”, State Publication 11182, September 2004.<br />
<strong>DIIS</strong> (2005), “Nye trusler og militær magtanv<strong>en</strong>delse”, Gullanders Bogtrykkeri A/S, Skjern, Danmark 2005.<br />
DUPI (1999), “Humanitær interv<strong>en</strong>tion. Retlige og politiske aspekter”, Gullanders Bogtrykkeri A/S, Skjern,<br />
Danmark 1999.<br />
EIU, The Economist Intellig<strong>en</strong>ce Unit (2005), “Country Report Sudan”, marts 2005, tilgængelig på:<br />
www.eiu.com<br />
131
ESS (2003), “A Secure Europe in a Better World: A European Security Strategy”, 2003, tilgængelig på:<br />
http://www.iss-eu.org/solana/solanae.pdf<br />
FN (2005) (A), “In Larger Freedom: Towards Developm<strong>en</strong>t, Security and Human Rights for All”, marts<br />
2005, tilgængelig på: http://www.un.org/largerfreedom/cont<strong>en</strong>ts.htm<br />
FN (2005) (B), “Report of the International Commission of Inquiry on <strong>Darfur</strong> to the United Nations Secretary-G<strong>en</strong>eral”,<br />
G<strong>en</strong>eva, 25. january 2005, tilgængelig på: http://www.ohchr.org/<strong>en</strong>glish/docs/darfurreport.doc<br />
FN (2004) (A), “A more secure world: Our shared responsibility”, Report of the Secretary-G<strong>en</strong>eral’s Highlevel<br />
Panel on Threats, Chall<strong>en</strong>ges and Change, december 2004, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/secureworld/<br />
FN (2004) (B), “Report of the High Commissioner for Human Rights Situation of human rights in the <strong>Darfur</strong><br />
region of the Sudan”, 7. maj 2004, tilgængelig på: http://www.unhchr.ch/pdf/chr60/ECN420053.doc<br />
FN (2000), “We the Peoples. The role of the United Nations in the 21 st C<strong>en</strong>tury”, Annan, Kofi Secretary-<br />
G<strong>en</strong>eral of the United Nations, 2000, tilgængelig på: http://www.un.org/mill<strong>en</strong>nium/sg/report/full.htm<br />
House of Commons, International Developm<strong>en</strong>t Committee (2005), “<strong>Darfur</strong>, Sudan: The Responsibility to<br />
Protect”, First Report of Session 2004-05, Volume I, 30. marts 2005, tilgængelig på:<br />
http://www.publications.parliam<strong>en</strong>t.uk/pa/cm200405/cmselect/cmintdev/67/67i.pdf<br />
Human Rights Watch (HRW) (2005), “Human Rights Watch <strong>–</strong> World Report 2005”, tilgængelig på:<br />
http://hrw.org/wr2k5/wr2005.pdf<br />
Human Rights Watch (HRW) (2004) (A), “Sudan <strong>–</strong> <strong>Darfur</strong> in Flames: Atrocities in Western Sudan”, Vol. 16,<br />
No. 5 (A), april 2004, tilgængelig på: http://www.hrw.org/reports/2004/sudan0404/<br />
Human Rights Watch (HRW) (2004) (B), “War in Iraq: Not a Humanitarian Interv<strong>en</strong>tion”, Roth, K<strong>en</strong>, World<br />
Report, januar 2004, tilgængelig på: http://hrw.org/wr2k4/3.htm<br />
Human Rights Watch (HRW) (2003), “Sudan, Oil and Human Rights”, november 2003, tilgængelig på:<br />
http://www.hrw.org/reports/2003/sudan1103/sudanprint.pdf<br />
ICG (2005) (A), “Unifying <strong>Darfur</strong>’s Rebels: A Prerequisite for Peace”, Policy Briefing, African Briefing Nr.<br />
32., 6.oktober 2005, tilgængelig på:<br />
http://www.crisisgroup.org/library/docum<strong>en</strong>ts/<strong>af</strong>rica/horn_of_<strong>af</strong>rica/b032_unifying_darfur_s_rebels_a_prere<br />
quisite_for_peace.pdf<br />
ICG (2005) (B), “<strong>Darfur</strong>: The Failure to Protect”, Africa Report No. 89., Nairobi/Brussels, 8. marts 2005,<br />
tilgængelig på: http://www.crisisgroup.org/home/index.cfm?id=3314&l=1<br />
ICG (2004), “<strong>Darfur</strong> Rising: Sudan’s new Crisis”, Africa Report No. 76, Nairobi/Brussels, 25. marts 2004,<br />
tilgængelig på: http://www.crisisgroup.org/home/index.cfm?id=2550&l=1<br />
ICG (2003), “Sudan's other Wars”, Africa Briefing, Khartoum/Brussels, 25. juni 2003, tilgængelig på:<br />
http://www.crisisgroup.org/home/index.cfm?id=1808&l=1<br />
ICISS Report of the International Commission on Interv<strong>en</strong>tion and State Sovereignty (2001) (A), “The Responsibility<br />
to Protect” Canada, december 2001, tilgængelig på:<br />
http://www.iciss.ca/m<strong>en</strong>u-<strong>en</strong>.asp<br />
132
ICISS Report of the International Commission on Interv<strong>en</strong>tion and State Sovereignty (2001)(B), “Supplem<strong>en</strong>tary<br />
Volume to The Responsibility to Protect”, Canada december 2001, tilgængelig på:<br />
http://www.iciss.ca/m<strong>en</strong>u-<strong>en</strong>.asp<br />
Indep<strong>en</strong>d<strong>en</strong>t International Commission on Kosovo (2000), “The Kosovo Report: Conflict, International Response,<br />
Lessons Learned”, Oxford University Press, England 2000.<br />
NSS (2002), “The National Security Strategy of The United States of America”, september 2002, tilgængelig<br />
på: http://www.whitehouse.gov/nsc/nss.pdf<br />
FN’S SIKKERHEDSRÅDSRESOLUTIONER<br />
(listet efter dato/år)<br />
SC Res 1593 (31. marts 2005) <strong>Darfur</strong>.<br />
SC Res 1591 (29. marts 2005) <strong>Darfur</strong>.<br />
SC Res 1590 (24. marts 2005) <strong>Darfur</strong><br />
SC Res 1574 (19. november 2004) <strong>Darfur</strong>.<br />
SC Res 1564 (18. september 2004) <strong>Darfur</strong>.<br />
SC Res 1556 (30. juli 2004) <strong>Darfur</strong>.<br />
SC Res 1547 (11. juni 2004) Sudan.<br />
SC Res 1528 (27. februar 2004) Côte d’Ivoire<br />
SC Res 1509 (19. september 2003) Liberia<br />
SC Res 1368 (12. september 2001) om terrorbekæmpelse.<br />
SC Res 1244 (10. juni 1999) Kosovo.<br />
SC Res 1272 (25. oktober 1999) Østtimor<br />
SC Res 1270 (22. oktober 1999) Sierra Leone.<br />
SC Res 940 (29.juli 1994) Haiti.<br />
SC Res 929 (22. juni 1994) Rwanda.<br />
SC Res 841 (16. juni 1993) Haiti.<br />
SC Res 794 (3. december 1992) Somalia.<br />
SC Res 770 (13. august 1992) Eksjugoslavi<strong>en</strong>.<br />
SC Res 688 (5. april 1991) Irak.<br />
SC Res 678 (29. november 1990) Irak-Kuwait.<br />
SC Res 418 (4. november 1977) Syd<strong>af</strong>rika.<br />
SC Res 221 (9. april 1966) Sydrhodesia.<br />
SC Res 217 (20. november 1965) Sydrhodesia.<br />
FN’S SIKKERHEDSRÅDSMØDEREFERATER<br />
S/PV.5158: FN SC møde nr. 5158 (31. marts 2005).<br />
S/PV.5153: FN SC møde nr. 5153 (29. marts 2005).<br />
S/PV.5082: FN SC møde nr. 5082 (19. november 2004).<br />
S/PV.5015: FN SC møde nr. 5015 (30. juli 2004).<br />
S/PV.4988: FN SC møde nr. 4988 (11. juni 2004)<br />
FN’S GENERALFORSAMLINGSRESOLUTIONER<br />
GA res 2625 (24. oktober 1970)<br />
133
FN’S KONVENTIONER, ØVRIGE KONVENTIONER OG INTERNATIONALE DOMSTOLE<br />
D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> str<strong>af</strong>fedomstol i Haag (ICC) (1998/2003) (A), tilgængelig på: http://www.icc-cpi.int/<br />
D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> str<strong>af</strong>fedomstol i Haag (ICC) (1998/2003) (B), “Situations and cases” tilgængelig på:<br />
http://www.icc-cpi.int/cases.html<br />
ICC (29. juni 2005), Report of the prosecutor of the International Criminal Court Mr. Louis Mor<strong>en</strong>o Ocampo<br />
to the Security Council pursuant to UNSCR 1593.<br />
D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> krigsforbryderdomstol for Rwanda (ICTR) (1994), tilgængelig på: http://www.un.org/ictr/<br />
D<strong>en</strong> <strong>internationale</strong> krigsforbryderdomstol for Eksjugoslavi<strong>en</strong> (ICTY) (1993), tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/icty/<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion om Barnets Rettigheder (1989), tilgængelig på:<br />
http://www.m<strong>en</strong>neskeret.dk/m<strong>en</strong>neskeretieuropa/fn/fnboernekonv<strong>en</strong>tion/<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion mod Tortur og and<strong>en</strong> grusom, um<strong>en</strong>neskelig eller nedværdig<strong>en</strong>de str<strong>af</strong> (1984), tilgængelig<br />
på: http://www.m<strong>en</strong>neskeret.dk/m<strong>en</strong>neskeretieuropa/fn/fntotur/<br />
Det Afrikanske Charter om M<strong>en</strong>neskelige og Folkelige Rettigheder (1981), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/Official_docum<strong>en</strong>ts/Treaties_%20Conv<strong>en</strong>tions_%20Protocols/Banjul%20Charter.pdf<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion om <strong>af</strong>sk<strong>af</strong>felse <strong>af</strong> alle former for diskrimination mod kvinder (1979), tilgængelig på:<br />
http://www.m<strong>en</strong>neskeret.dk/m<strong>en</strong>neskeretieuropa/fn/Fnkvindekon/<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> om økonomiske, sociale og kulturelle rettigheder (1966/76), tilgængelig på:<br />
http://www.unhchr.ch/html/m<strong>en</strong>u3/b/a_cescr.htm<br />
FN (24. oktober 1970) “Declaration on the Principles of International Law Concerning Fri<strong>en</strong>dly Relations<br />
and Cooperation Among States in Accordance with the Charter of the United Nations”, New York, USA<br />
1970, tilgængelig på:<br />
http://daccessdds.un.org/doc/RESOLUTION/GEN/NR0/348/90/IMG/NR034890.pdf?Op<strong>en</strong>Elem<strong>en</strong>t<br />
D<strong>en</strong> Amerikanske M<strong>en</strong>neskerettighedskonv<strong>en</strong>tion (1969), tilgængelig på:<br />
http://www.oas.org/juridico/<strong>en</strong>glish/Treaties/b-32.htm<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion om civile og politiske rettigheder (1966), tilgængelig på:<br />
http://www.unhchr.ch/html/m<strong>en</strong>u3/b/a_ccpr.htm<br />
Konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong> til beskyttelse <strong>af</strong> M<strong>en</strong>neskerettigheder og grundlægg<strong>en</strong>de Frihedsrettigheder (1950),<br />
tilgængelig på: http://www.m<strong>en</strong>neskeret.dk/m<strong>en</strong>neskeretieuropa/konv<strong>en</strong>tion<strong>en</strong>/selveemrk/<br />
G<strong>en</strong>evekonv<strong>en</strong>tionerne (1949/1977), tilgængelig på:<br />
http://www.m<strong>en</strong>neskeret.dk/tema/forbrydelser/intnatdok/<br />
FN’s Verd<strong>en</strong>serklæring om M<strong>en</strong>neskerettighederne (1948), tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/Overview/rights.html<br />
FN’s Konv<strong>en</strong>tion om forebyggelse <strong>af</strong> og str<strong>af</strong> for folkedrab (1948), tilgængelig på:<br />
http://www.hrweb.org/legal/g<strong>en</strong>ocide.html<br />
134
FN-pagt<strong>en</strong> (1945), tilgængelig på: http://www.un.org/aboutun/charter/index.html<br />
D<strong>en</strong> Internationale Domstol i Haag (ICJ) (1945), tilgængelig på: http://www.icj-cij.org/<br />
“Montevideo Conv<strong>en</strong>tion on the Rights and Duties of States” (26. december 1933), tilgængelig på:<br />
http://www.taiwandocum<strong>en</strong>ts.org/montevideo01.htm<br />
FN PRESSEMEDDELELSER OG STATEMENTS<br />
(listet efter dato/år)<br />
UN World Summit (14. september 2005 <strong>–</strong> 16. september 2005), tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/summit2005/<br />
“The UN Responds to the Crisis in <strong>Darfur</strong>: A timeline”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/News/dh/dev/scripts/darfur_formatted.htm<br />
UN Nairobi, K<strong>en</strong>ya (18. november 2004), “Secretary-G<strong>en</strong>eral's statem<strong>en</strong>t to the Security Council meeting on<br />
the Sudan”, tilgængelig på: http://www.un.org/apps/sg/sgstats.asp?nid=1182<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (25. juni 2004), “Annan vows to press Sudan to protect <strong>Darfur</strong>’s civilians from catastrophe”,<br />
tilgængelig på: http://www.un.org/apps/news/story.asp?NewsID=11153&Cr=sudan&Cr1<br />
UN Press Release SC/8104 (25. maj 2004), “In Presid<strong>en</strong>tial Statem<strong>en</strong>t, Security Council expresses ‘grave<br />
concern’ over <strong>det</strong>eriorating situation in <strong>Darfur</strong> Region of Sudan -Demands that those responsible for Human<br />
Rights Violations be held accountable”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/News/Press/docs/2004/sc8104.doc.htm<br />
UN (7. april 2004), “Secretary-G<strong>en</strong>eral's Address to the Commission on Human Rights” tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/apps/sg/sgstats.asp?nid=862<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (6.april 2004), “Sudan: UN human rights fact-finding team begins work as conditions<br />
wors<strong>en</strong>”, tilgængelig på: http://www.un.org/apps/news/storyAr.asp?NewsID=10331&Cr=sudan&Cr1=<br />
UN Press Release SC/8050 (2. april 2004), “Press Statem<strong>en</strong>t on <strong>Darfur</strong>, Sudan, by Security Council Presid<strong>en</strong>t”,<br />
tilgængelig på: http://www.un.org/News/Press/docs/2004/sc8050.doc.htm<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (2. april 2004), “Sudan: Envoy warns of ethnic cleansing as Security Council calls for<br />
ceasefire”, tilgængelig på: http://www.un.org/apps/news/storyAr.asp?NewsID=10307&Cr=sudan&Cr1<br />
UN Press Release SG/SM/9238 (31. marts 2004), “Secretary-G<strong>en</strong>eral says devastating conflict in <strong>Darfur</strong>,<br />
Sudan, must stop; Calls for effective humanitarian ceasefire”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/News/Press/docs/2004/sgsm9238.doc.htm<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (9. december 2003), “Statem<strong>en</strong>t attributable to the Spokesman for the Secretary-G<strong>en</strong>eral on<br />
the Situation in <strong>Darfur</strong>, Sudan”, tilgængelig på: http://www.un.org/apps/sg/sgstats.asp?nid=689<br />
UN News C<strong>en</strong>tre (5. december 2003), “Humanitarian and security situations in western Sudan reach new<br />
lows, UN ag<strong>en</strong>cy says”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/apps/news/storyAr.asp?NewsID=9094&Cr=sudan&Cr1<br />
UN Press Release AFR/701 (17. september 2003), “Agreem<strong>en</strong>t reached allowing Humanitarian access to<br />
<strong>Darfur</strong> region of Sudan”, tilgængelig på: http://www.un.org/News/Press/docs/2003/<strong>af</strong>r701.doc.htm<br />
135
UN Press Release SG/SM/8803 (30. juli 2003), “Transcript of press confer<strong>en</strong>ce by Secretary-G<strong>en</strong>eral Kofi<br />
Annan at United Nations Headquarters”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/News/Press/docs/2003/sgsm8803.doc.htm<br />
UN Press Releaase SG/SM/7136 (20. september 1999), “Secretary-G<strong>en</strong>eral Pres<strong>en</strong>ts Annual Report to the<br />
G<strong>en</strong>eral Assembly”, tilgængelig på: http://www.un.org/News/Press/docs/1999/19990920.sgsm7136.html<br />
UN Press Release SC/6659 (26.marts 1999), “Security Council rejects demand for cessation of use of force<br />
against Federal Republic of Yugoslavia”, tilgængelig på:<br />
http://www.un.org/News/Press/docs/1999/19990326.sc6659.html<br />
ØVRIGE FN DOKUMENTER OG ORGANER<br />
Office of the UN Resid<strong>en</strong>t and Humanitarian Co-ordinator for the Sudan: “Funding Overview for the <strong>Darfur</strong><br />
Crisis (8. februar 2005), tilgængelig på:<br />
http://www.unsudanig.org/emerg<strong>en</strong>cies/darfur/reports/data/funding/<strong>Darfur</strong>-Funding-Note.pdf<br />
OHCHR (14. februar 2002), “What are the treaty bodies?”, tilgængelig på:<br />
http://www.unhchr.ch/pdf/le<strong>af</strong>letontreatybodies.pdf<br />
AMERIKANSKE PRESSEMEDELELSER OG STATEMENTS<br />
(listet efter dato/år)<br />
The White House (28. juni 2005), “Presid<strong>en</strong>t Addresses Nation, Discusses Iraq, War on Terror”, tilgængelig<br />
på: http://www.whitehouse.gov/news/releases/2005/06/20050628-7.html<br />
U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (9. september 2004), “Secretary Colin L. Powell. Testimony Before the S<strong>en</strong>ate<br />
Foreign Relations Committee”, tilgængelig på:<br />
http://www.state.gov/secretary/former/powell/remarks/36042.htm<br />
U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (16. december 2003), “Sudan: Situation in <strong>Darfur</strong>”, tilgængelig på:<br />
http://www.state.gov/r/pa/prs/ps/2003/27323.htm<br />
The White House (8. april 2003), “Joint Statem<strong>en</strong>t by Presid<strong>en</strong>t George W. Bush and Prime Minister Tony<br />
Blair on Iraq”, tilgængelig på:<br />
http://www.whitehouse.gov/news/releases/2003/04/20030408-1.html<br />
U.S. Departm<strong>en</strong>t of State (21. oktober 2002), “Sudan Peace Act, public law 107 <strong>–</strong> 245”, tilgængelig på:<br />
http://www.state.gov/docum<strong>en</strong>ts/organization/19897.pdf<br />
The White House (12. september 2002), “Presid<strong>en</strong>t's Remarks at the United Nations G<strong>en</strong>eral Assembly”,<br />
tilgængelig på:<br />
http://www.whitehouse.gov/news/releases/2002/09/print/20020912-1.html<br />
The White House (1. juni 2002), “Presid<strong>en</strong>t Bush Delivers Graduation Speech at West Point”, tilgængelig<br />
på: http://www.whitehouse.gov/news/releases/2002/06/20020601-3.html<br />
The White House (29. januar 2002), “The Presid<strong>en</strong>t's State of the Union Address”, The White House, Office<br />
of the Press Secretary, tilgængelig på:<br />
http://belgrade.usembassy.gov/press/2002/020130.html<br />
AFRICAN UNION PRESSEMEDELELSER OG STATEMENTS<br />
(listet efter dato/år)<br />
136
AU Press Release (18. september 2005), “The Mediation Team for the Inter-Sudanese Peace Talks begins<br />
the first workshop on Power Sharing for the Parties”, tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>rica-union.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Press_Releases/53%202005%20PR%20Workshop%2018-<br />
%2009-%2005.pdf<br />
AU Press Release (24. august 2005), “The Inter-Sudanese Peace Talks on <strong>Darfur</strong> will resume on 15.<br />
September 2005”, tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Press_Releases/48%202005%20Resumption%20of%20Talks%20<strong>Darfur</strong>.pdf<br />
AU Press Release no. 112 (10. december 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Press_Releases/112%2004%20<strong>Darfur</strong>%20Ceasefire%20Agreem<strong>en</strong>t%20violation.pd<br />
f<br />
AU (9. november 2004), “Protocol betwe<strong>en</strong> the Governm<strong>en</strong>t of Sudan (GoS) The Sudanese Liberation<br />
Movem<strong>en</strong>t/Army (SLA/M) and The Justice and Equality Movem<strong>en</strong>t (JEM) on the Enhancem<strong>en</strong>t of the Security<br />
Situation in <strong>Darfur</strong> in accordance with the N’djam<strong>en</strong>a Agreem<strong>en</strong>t”, tilgængelig på: http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/DARFUR/Agreem<strong>en</strong>ts/MAP0012.PDF<br />
AU Peace and Security Council 17. møde (20. oktober 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Communiqués/Communiqué%20_Eng%2020%20oct%202004.pdf<br />
AU Peace and Security Council 16. møde (17. september 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>rica-union.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Communiqués/17%20Sept%20Communiqué.pdf<br />
AU Press Release (28.august 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Press_Releases/darfur%2028%20august%20Press%20Release.pdf<br />
AU Press Release no. 51 (28. maj 2004), “The Sudanese Parties sign the Agreem<strong>en</strong>t on the Modalities for the<br />
Establishm<strong>en</strong>t of the Ceasefire Commission and the deploym<strong>en</strong>t of Observers in the <strong>Darfur</strong>”, tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>ricaunion.org/News_Ev<strong>en</strong>ts/Press_Releases/51%2004Sudanese%20parties%20sign%20agreem<strong>en</strong>t.pdf<br />
AU “Agreem<strong>en</strong>t on Humanitarian Ceasefire on the Conflict in <strong>Darfur</strong>” (8. april 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.<strong>af</strong>rica-union.org/DARFUR/Agreem<strong>en</strong>ts/agreem<strong>en</strong>tHum.pdf<br />
AU “Constitutive Act of the African Union” (11. juni 2000), tilgængelig på:<br />
http://www.au2002.gov.za/docs/key_oau/au_act.pdf<br />
ØVRIGE PRESSEMEDDELSER OG STATEMENTS<br />
(listet efter dato/år)<br />
NATO (3. august 2005) “1,300 African Union peacekeepers airlifted to <strong>Darfur</strong>”, tilgængelig på:<br />
http://www.nato.int/docu/update/2005/08-august/e0803a.htm<br />
Amnesty International Press Release no. 104 (28. april 2003), “Sudan: Crisis in <strong>Darfur</strong> -urg<strong>en</strong>t need for international<br />
commission of inquiry and monitoring”, tilgængelig på:<br />
http://web.amnesty.org/library/Index/ENGAFR540262003<br />
137
Amnesty International Press Release no. 38 (21. februar 2003), “Sudan: Urg<strong>en</strong>t call for Commission of Inquiry<br />
in <strong>Darfur</strong> as situation Deteriorates”, tilgængelig på:<br />
http://web.amnesty.org/library/index/ENGAFR540042003<br />
Blair-doktrin<strong>en</strong> (22. april 1999), “Doctrine of the International Community - Speech by the UK Prime Minister<br />
Tony Blair”, tilgængelig på: http://www.globalpolicy.org/globaliz/politics/blair.htm<br />
AVISER, DAGBLADE OG RADIO<br />
(alfabetisk ord<strong>en</strong>)<br />
BBC (9. oktober 2005) “AU peacekeepers seized in <strong>Darfur</strong>”, tilgængelig på:<br />
http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/<strong>af</strong>rica/4324746.stm<br />
BBC (30. juni 2004) “Sudanese refugees welcome Powell”, tilgængelig på:<br />
http://news.bbc.co.uk/1/hi/world/<strong>af</strong>rica/3849593.stm<br />
BBC (19. marts (2004) “Mass rape atrocity in west Sudan”, tilgængelig på:<br />
http://news.bbc.co.uk/2/hi/<strong>af</strong>rica/3549325.stm<br />
Berlingske Tid<strong>en</strong>de (6. februar 2005), 1. sektion, s.12, “Kamp<strong>en</strong> om et folkedrab”, Damkjær, Ole.<br />
Berlingske Tid<strong>en</strong>de (3. februar 2005), 2 sektion, magasin, s.12, “Nøl<strong>en</strong>de Sikkerhedsråd må handle i <strong>Darfur</strong>”.<br />
CNN (2. maj 2003), “Bush: Iraq is one victory in war on terror”, tilgængelig på:<br />
http://www.cnn.com/2003/ALLPOLITICS/05/01/sprj.irq.bush.speech/<br />
Information (3. februar 2005), s.18, “Sudan-rapport presser USA”, Burcharth, Martin.<br />
Justice Africa (27. februar 2004), “Prospects for peace in Sudan”, tilgængelig på:<br />
http://www.justice<strong>af</strong>rica.org/feb04.htm<br />
Justice Africa (14. marts 2003), “Prospects for peace in Sudan briefing”, tilgængelig på:<br />
http://www.justice<strong>af</strong>rica.org/march03.htm<br />
Jyllands-Post<strong>en</strong> (1. februar 2005), 1. sektion, s. 9, “Ing<strong>en</strong> beviser for folkedrab, siger FN”.<br />
Jyllands-Post<strong>en</strong> (1. Juli 2004), 1. sektion, s. 5, “Folkedrab: Sudan trues med FN-sanktioner”, Hudson, Saul<br />
2004.<br />
Kristeligt Dagblad (2. februar 2005), s.5, “Forbrydels<strong>en</strong>s navn er underordnet i <strong>Darfur</strong>”, Pouls<strong>en</strong>, Ulla.<br />
New York Times (3. maj 2005), “Day 113 of the presid<strong>en</strong>t’s Sil<strong>en</strong>ce”, Kristof, Nicholas D., tilgængelig på:<br />
http://www.truthout.org/cgi-bin/artman/exec/view.cgi/38/10819<br />
Politik<strong>en</strong> (2. februar 2005), 1. sektion, s.10, “<strong>Darfur</strong>”.<br />
P1; Ori<strong>en</strong>tering, (3. oktober 2005), “Situation<strong>en</strong> i <strong>Darfur</strong> bliver værre og værre”.<br />
Reuters Alertnet (11. oktober 2005), “<strong>Darfur</strong> rebel groups target AU troops”, McDoom, Opheera tilgængelig<br />
på: http://www.alertnet.org/th<strong>en</strong>ews/newsdesk/MCD159042.htm<br />
138
Reuters Alertnet (19. januar 2005), “What puts Sudan on the map?”, Jones, Mark, tilgængelig på:<br />
http://www.alertnet.org/thefacts/reliefresources/11061528666.htm<br />
The International Herald Tribune (3. februar 2005), “Bush puts ideology over lives in Sudan”, Kristof,<br />
Nicholas D.<br />
Udvikling, (oktober, nr. 7 2005), s.7. “FN-topmø<strong>det</strong>s succeser og fiaskoer”, Kjar, Poul.<br />
Washington Post Foreign Service (23 december 2004), “China Invests Heavily In Sudan's Oil Industry -<br />
Beijing Supplies Arms Used on Villagers”, Goodman, Peter S.<br />
Washington Post (30. juni 2004), “Powell Tells Sudan To End Its Support For <strong>Darfur</strong> Militias”, tilgængelig<br />
på: http://www.washingtonpost.com/wp-dyn/articles/A15912-2004Jun29.html<br />
DOKUMENTER FRA KONFERENCER<br />
(listet efter dato/år)<br />
CANCAPS (2002), “The Responsibility to Protect: A special Panel at the APRT”, Capre, David, Postdoctoral<br />
Fellow, Institute of International Relation, UBC, No. 34, august 2002, tilgængelig på:<br />
http://www.iir.ubc.ca/cancaps/cbul34.pdf<br />
Helsinki Final Act (1975) “Confer<strong>en</strong>ce on Security and Co-operation in Europa”, august 1975, tilgængelig<br />
på: http://www.hri.org/docs/Helsinki75.html<br />
Stockholm International Forum (26. <strong>–</strong> 28. januar 2004), “Prev<strong>en</strong>ting G<strong>en</strong>ocide, Threats and Responsibilities”,<br />
tilgængelig på:<br />
http://www.prev<strong>en</strong>tingg<strong>en</strong>ocide.com/<br />
SUDAN/DARFUR<br />
(listet efter dato/år)<br />
“The Compreh<strong>en</strong>sive Peace Agreem<strong>en</strong>t betwe<strong>en</strong> The Governm<strong>en</strong>t of the Republic of The Sudan and The<br />
Sudan People's Liberation Movem<strong>en</strong>t/Sudan People's Liberation Army” (9. januar 2005), tilgængelig på:<br />
http://www.iss.co.za/AF/profiles/Sudan/darfur/compax/<br />
“Final Communiqué: African Mini-Summit on <strong>Darfur</strong>, Tripoli” (17. oktober 2004), tilgængelig på:<br />
http://www.iss.co.za/AF/profiles/sudan/darfur/minisumoct04.pdf<br />
(SLM/SLA) Political Declaration (13 marts 2003), tilgængelig på:<br />
http://www.sudan.net/news/press/postedr/214.shtml<br />
Proposal by the Justice and Equality Movem<strong>en</strong>t (JEM) for Peace in Sudan in g<strong>en</strong>eral & <strong>Darfur</strong> in particular,<br />
tilgængelig på:<br />
http://www.sudanjem.com/<strong>en</strong>glish/<strong>en</strong>glish.html<br />
ANDET<br />
Global IDP Database (2005),“Response to the <strong>Darfur</strong> Complex Humanitarian Emerg<strong>en</strong>cy (2003-2005)”,<br />
tilgængelig på:<br />
http://www.db.idpproject.org/Sites/idpSurvey.nsf/SearchResults/ECD13A473D975CDAC1256E550071FD<br />
A2?Op<strong>en</strong>Docum<strong>en</strong>t<br />
139