Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
livsforbedrende oplevelse. 229 En sådan fælles oplevelsesramme kan virke identitetsudviklende både<br />
individuelt og kollektivt, hvis den fremmer social anerkendelse og ikke social foragt.<br />
Kulturinstitutionerne kan udfylde en mødestedsfunktion ved at iværksætte og formulere<br />
spillereglerne for sådanne sociale aktiviteter. Hertil kan man knytte Interacting Arts tanker om<br />
kulturformidleren som teoretiker for, hvordan man opstiller rammerne for social interaktion i en<br />
deltagerorienteret kulturel proces. Jalving beskriver endda to-do udstillingskonceptet. Konceptet baserer<br />
sig ikke på konkrete, færdige værker, men består af en række af instruktioner til eller spilleregler for et<br />
værk formuleret af en kunstner eller institution. Herefter kan brugerne i samspil med hinanden, kunstneren<br />
eller kulturformidleren skabe værkerne. Kravet til to-do instruktionerne er, at de bør angribes ud fra en fri<br />
fortolkningsånd, da der ikke er nogen kunstnersignatur at forholde sig til. 230 Oftest destrueres værkerne<br />
bagefter, så der ikke er noget færdigt produkt at kvalitetsvurdere i denne processuelt orienterede<br />
udstillingsform.<br />
Det er altså i den kuratorskabte deltagelse, at Jalving og Interacting Arts nærmer sig<br />
hinanden mest, da skellet mellem afsender, budskab og modtageren ophæves. I ste<strong>det</strong> bliver<br />
intersubjektive, kommunikative, sociale og kulturelle processer centrale.<br />
Kulturinstitutionernes mødested er dog begrænset. Som Giddens pointerede, udfordredes<br />
<strong>senmoderne</strong> institutioner i opgaven om at fungere som bindeled mellem tid og rum, fordi de i høj grad<br />
prioriterer sammenfal<strong>det</strong> mellem institutionens fysiske sted og rummet for æstetisk oplevelse.<br />
Mødestedsfunktionen er med til at genindlejre sociale aktiviteter og interaktion i rummet. Der er dog kun<br />
tale om en <strong>senmoderne</strong> genindlejring, hvor sociale relationer kun midlertidigt bindes til lokale betingelser i<br />
tid og sted. Samtidig viser undersøgelser jo, at mange aldrig træder ind i institutionernes fysiske rum og<br />
dermed aldrig får gavn af mødestedsfunktionen. Her foreslår KFA f.eks., at man imødekommer ikke-<br />
brugerne med kunst og kultur i <strong>det</strong> offentlige rum og formidling via transmittering i medierne.<br />
Kulturinstitutionens mødestedsfunktion som kvalitetskriterium er altså begrænset af fokus på brugerens<br />
ophold i <strong>det</strong> fysiske rum og genindlejringens midlertidige karakter.<br />
Det sidste niveau er den beskuerskabte deltagelse. Ved hjælp af teorier for visuel kultur<br />
radikaliserer Jalving deltagelsesbegrebet. Hun mener, at man kan inddrage en deltagelsesform, som er<br />
229 Jalving s.145<br />
230 Jalving s. 147<br />
91