Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
modtagerperspektiverede formidlingsform stadig relativ ny: Der er tale om en relativt ny tilgang, som<br />
mange forskellige kulturinstitutioner i disse år søger at indarbejde i deres formidlingsstrategier. 100<br />
Dog pointerer Drotner, at formidling er intentionel: Formidling indebærer altså en proces,<br />
hvori der indgår i hvert fald to parter – ellers er der jo ikke noget at forbinde; og processen er intentionel. 101<br />
Dette må nødvendigvis også gælde den modtagerperspektiverede formidlingsform. Selvom der er tale om<br />
en modtagerfokuseret formidlingsform, så er der stadig en kommunikativ relation til afsenderen. Trods<br />
fokus på den åbne proces i den æstetiske oplevelse er kulturformidling intentionel. Afsenderen vil noget<br />
med sit budskab – selv hvis intentionen er at lade modtageren skabe sin egen meningsfulde proces og<br />
fortælling. I denne formidlingsform ansvarliggøres både afsenderen og modtageren for den kommunikative<br />
proces, som de indgår i.<br />
Derfor bliver den processuelle kommunikation i kulturformidlingen vigtig, da afsendere og<br />
modtagere bliver ansvarliggjorte ikke kun for sine talehandlinger indenfor en social verden, men i selve<br />
skabelsen af den sociale verden.: I den sociale verden er vi ikke kun iagttagere; vi er deltagere og aktører i<br />
dannelsen af de sociale verdener, vi skaber. Vi må vide, hvilken talehandling vi udøver, og hvordan vi gør<br />
<strong>det</strong>. 102 I ansvarliggørelsen ligger altså et af udgangspunkterne for diskussionen af både social anerkendelse<br />
og den aktive deltager eller brugerinddragelse i <strong>senmoderne</strong> kulturformidling. Derfor vil <strong>det</strong> næste afsnit<br />
beskæftige sig nærmere med nogle centrale begreber i anerkendelsesteorien, som vil blive anvendt i både<br />
analysen og især i diskussionen af kvalitetskriterier for <strong>senmoderne</strong> kulturformidling.<br />
Anerkendelsesteoretisk perspektiv.<br />
To af de mest centrale talsmænd for anerkendelsesteorien er Charles Taylor, som<br />
beskæftiger sig med anerkendelsespolitik og multikulturalisme og Axel Honneth, der beskæftiger sig med<br />
udviklingen af den kritiske teori fra et kommunikationsparadigme til et anerkendelsesparadigme.<br />
Det er vigtigt at pointere, at behovet for anerkendelse er ikke en <strong>senmoderne</strong> betingelse,<br />
men er et uomgængeligt menneskeligt behov ifølge Taylor. 103 Dog begynder samfunds- og kulturkritikere<br />
100 Drotner s.12<br />
101 Drotner s.8<br />
102 Pearce s.102<br />
103 Taylor s.16<br />
39