Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
Kulturformidlingens udfordringer i det senmoderne ... - Forskning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Det må pointeres, at kulturpolitik ikke er et <strong>senmoderne</strong> fænomen. Faktisk knytter<br />
elementer af rationalerne sig til <strong>det</strong> moderne projekt om oplysning, social, økonomisk, refleksion og<br />
demokratisk lighed og fremskridt.<br />
Skot-Hansen forklarer, at den kulturpolitiske debat i <strong>det</strong> <strong>senmoderne</strong> især er aktuel pga.<br />
opløsningstendenserne i <strong>det</strong> moderne projekt og dannelsesbegrebet. Opløsningen af den fælles platform<br />
fremprovokerer altså et behov for at diskutere, hvordan man kan legitimere deres eksistens og udformning.<br />
Instrumentale rationaler.<br />
Den kulturpolitiske mission knytter sig til <strong>det</strong> instrumentale rationale, hvor kunsten og<br />
kulturen er instrumenter til at opnå mål indenfor andre områder end kulturens eget. Skot-Hansen skelner<br />
mellem 4 forskellige instrumentelle rationaler: oplysning, social forandring, økonomisk vækst og<br />
underholdning. 64<br />
Oplysningstanken er fortsat en vigtig del af <strong>det</strong> moderne projekt med sine idealer om<br />
humanisme, fornuft og oplysning. Gennem oplysning, fornuft og øget viden skulle borgerne dannes til at<br />
kunne træffe reflekterede valg og agere som myndige samfundsborgere. Skot-Hansen forklarer, hvordan<br />
oplysningstanken formuleres til et kulturpolitisk rationale:<br />
Oplysning og dannelse skal ifølge <strong>det</strong>te rationale styrke den<br />
demokratiske proces, og <strong>det</strong> kan kendskab til kunst, kultur<br />
og kulturarv eller med andre ord den nationale enhedskultur<br />
bidrage med. Kunsten og dannelseskulturens budskab betragtes<br />
som et alment budskab til hele befolkningen, og demokratisering<br />
af kulturen er den strategi, der skal udvide den politiske og<br />
økonomiske lighed til <strong>det</strong> kulturelle område. 65<br />
Kunsten og kultur er altså et alment middel til oplysning og dannelse, og finder sin legitimering i styrkelse af<br />
den demokratiske proces. Skot-Hansen mener, at demokratiseringen af kulturen kom særlig til udtryk som<br />
kulturpolitisk strategi i 1960’ernes kulturradikale dannelsesprojekt. Borgere skulle have demokratisk og lige<br />
adgang til og del i enhedskulturen. Formidling af og fordybelse i kunstens og kulturens kritiske potentiale<br />
64 Skot-Hansen 2006 s.27<br />
65 Skot-Hansen 2006 s.28<br />
29