Yvonne Skov Speciale 2008 - Forskning
Yvonne Skov Speciale 2008 - Forskning
Yvonne Skov Speciale 2008 - Forskning
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
”Hvordan viden og forskning kan kommunikeres – et eksempel”<br />
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole<br />
<strong>2008</strong><br />
Studerende <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong><br />
Vejleder Hans Elbeshausen<br />
”Communication is to often taken for granted when it should be taken to pieces” by John Fiske<br />
1
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Indholdsfortegnelse<br />
Abstrakt s 1<br />
1.0 Indledning s 1<br />
1.1 Motivation s 4<br />
1.2 Institutionel ramme s 4<br />
1.3 Teoretisk ramme s 5<br />
1.4 Emneafgrænsninger s 10<br />
1.5 Problemformulering s 11<br />
2.0 Metode s 12<br />
Hvorfor kommunikation af viden og af hvilken?<br />
3.0 Lovgivning og regeringsinitiativer s 18<br />
3.1 Hvilke argumenter kan konstrueres til fordel for en mere udbredt videnskommunikation? s 18<br />
3.2 Hvilke traditioner ligger der i vidensformidling? s 20<br />
3.3 Formidling gennem massemedierne s 21<br />
3.4 Viden og dens diskurser s 21<br />
Undersøgelse af case gennem en kommunikationsmodel<br />
4.0 Præsentation af Medicinsk Museion s 26<br />
4.1 Målsætningerne s 27<br />
4.2 Årsberetningerne s 28<br />
Det fysiske museion<br />
4.3 Den permanente udstilling s 34<br />
4.4 Særudstillingen ’Oldetopia’ s 44<br />
4.5 Forskerbloggen s 55<br />
5.0 Syntese s 62<br />
6.0 Konklusion s 70<br />
Litteraturliste s 72<br />
Bilagsliste<br />
Bilag 2a -2j<br />
2
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
”Hvordan viden og forskning kan kommunikeres – et eksempel”<br />
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole<br />
Abstract<br />
Følgende speciale analyserer typer af kommunikation og platforme for kommunikation inden for<br />
forskning. Det er specielt den borger, der befinder sig uden for det videnskabelige felt, der betragtes<br />
som modtageren.<br />
Der tages afsæt i en case, Medicinsk Museion, som er en underafdeling af Københavns Universitet.<br />
Institutionens formål er forskning og formidling, og dennes kommunikative valg analyseres for<br />
metoder, deres betydning og mulige implementering på andre institutioner.<br />
De kommunikative elementer institutionen benytter sig af, analyseres gennem en specielt konstrueret<br />
kommunikationsmodel, hvor der vil være et hovedfokus på modellens mediedel.<br />
Kommunikation af feltet medicinsk forskningshistorie, kommunikation af den medicinske kultur og en<br />
skabelse af forståelse for nye bioteknologier er det de kommunikative elementers opgave at vise, og det<br />
undersøges hvordan institutionen formår at bringe forståelse for disse områder gennem deres<br />
forskningskommunikation.<br />
1.0 Indledning<br />
Det følgende er formet som en afsøgning af alternativer i kommunikationen af viden og forskning. De<br />
to begreber er sammensat gennem en symbiose, hvilket ikke betyder, at viden ikke kan opstå uden<br />
forskning, og at al forskning fører til viden, men essensen her er, at den viden, der skabes gennem<br />
forskning, ønskes kommunikeret ud til en bredere kreds end den snævre videnskabelige.<br />
De præcise bevæggrunde til at viden og forskning skal kommunikeres, bliver der ikke dvælet ved i<br />
større udstrækning i det følgende. Hovedobjektet er at undersøge og isolere en given forsknings – og<br />
formidlingsinstitutions kommunikative metoder og stile. Hvis der kan findes og isoleres relevante<br />
metoder gennem analysematerialet, ligger der nogle muligheder i at overføre anvendelsen af disse til<br />
institutioner, der grupperer sig familiemæssigt inden for lignede institutionstyper.<br />
Før man begiver ud på en tour til afsøgning af emnerne kommunikation af forskning, er det relevant at<br />
afsøge og afprøve rammerne for emnets afgrænsning og relevans.<br />
Fastsættelse af begrebsramme<br />
Emnet forskningskommunikation er normalt kendt gennem betegnelsen forskningsformidling, et<br />
begreb der er i familie med det generelle formidlingsbegreb. Dette begreb opstod samtidigt og parallelt<br />
med, at en del samfundsinstitutioner skiftede image og dermed navn og legitimitet. En af de vigtige<br />
ændringer blev symboliseret gennem begreber inden for den demokratiserede folke-diskurs. Disse<br />
begreber starter med præfikset ”folke”, som signalerer lineære sociale og demokratiske institutioner;<br />
ejet og administreret af ”folket”.<br />
Samtidigt med disse folkeinstitutioners legitimitetsskabelse opstod en demokratisering, eller nærmere<br />
et ønske om at signalere en demokratisering, af viden og eksperters viden. Dette viste sig gennem<br />
formilingsbegrebet med det store oplysningsprojekt, hvor viden skulle kanaliseres fra de vidende til de<br />
ikke vidende. Begrebet findes og bruges af institutioner, hvor oplysningsbegrebet stadig er en del af<br />
disses doxa. Eksempelvis folkehøjskolerne, folkebibliotekerne, folkeuniversiteterne. Folkeskolerne<br />
styres af andre målsætninger and de foregående, da de har et ansvar for, at der foregår en læring blandt<br />
3
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
skolernes brugere. De andre har ikke på samme måde et ansvar for at læring sker og kan betragtes som<br />
uformelle lærings – eller oplysningscentre.<br />
Begrebet formidling er overtaget generelt i det nuværende samfund, og har opnået en mangfoldighed af<br />
betydninger, men der kan stadig skabes associationer i retning af folkeoplysning.<br />
Derfor startes her med et opgør med begrebet, for at signalere en anden diskurs der understøttes af en<br />
anden begrebsverden. Hvis man vælger at anvende kommunikationsbegrebet som et alternativ, opnås<br />
der en del fordele gennem den enkle begrebsændring:<br />
Hvis det forudsættes at sproget som italesættelse af en given diskurs, med det metanet af<br />
betydningsdannelser der netop ligger i de enkelte sproglige udtryk, kan et felt ændre<br />
betydning samtidigt med at de sproglige udtryk ændre. Dvs. det forudsættes, at<br />
betydningen af et felt kommunikeres gennem et givent sprogvalg.<br />
Hvis man vælger at anvende udtrykket forskningskommunikation i stedet for<br />
forskningsformidling, signaleres der dialogiske muligheder.<br />
Begrebet kommunikation signalerer dynamik frem for formidling, der kan signalere<br />
”folke” institution.<br />
Ordet formidling er ikke internationalt, hvorimod kommunikation er en næsten tro kopi<br />
af ordet communication. Fordelene ved at anvende et internationalt orienteret begreb er,<br />
at der gennem begrebet åbnes op for muligheden for at kommunikere med en omverden,<br />
der i år <strong>2008</strong> skal kommunikeres med.<br />
Forslaget til anvendelse af et nyere lettere kommunikerbart begreb kan der findes understøttelse til<br />
gennem en del forskeres arbejder. 1 En gruppe af forskere med tilknytning til universitet i Århus har<br />
argumenteret for ændring til kommunikationsbegrebet.<br />
Et andet argument for en begrebsændring kan findes i rapporten ”Forsk og fortæl” fra ”Tænketanken<br />
vedrørende forståelse for forskning”, og her foreslås netop, at der anvendes begrebet<br />
forskningskommunikation, fordi det har afsæt i en kommunikationsforskning. Inden for dette<br />
videnskabelige felt, medier og kommunikation, er der viden om og erfaring i selve kommunikationen.<br />
Hvilket kunne betyde, hvis feltets erfaringer anvendes, at en dybere forståelse for kommunikation vil<br />
kunne anvendes med fordel, når forskningens resultater, erfaringer, forståelser skal kommunikeres.<br />
Til sidst skal der refereres en diskurs, der fastholder begrebet forskningsformidling. Dette gøres<br />
gennem hvidbogen ”Fra universitet til samfund” 2 , hvor begrebet formidling i denne sammenhæng<br />
betyder, at forskningsformidling udtrykkes gennem bøger og tidsskrifter. Forfatteren til hvidbogen<br />
refererer den lange skriftlige tradition, og fastholder denne diskurs gennem et traditionsbillede, der<br />
kommer til udtryk på første side i rapporten. Der vises en illustration af det første nordiske<br />
videnskabelige tidsskrift med efterfølgende tekst:<br />
”<strong>Forskning</strong>sformidling har en lang tradition siden det første danske universitet blev oprettet i Lund i<br />
1425.<br />
Illustrationen viser forsiden på Danmarks – og Nordens – første videnskabelige tidsskrift ”Acta Medica<br />
et Philosophica Hafniensia”, der udkom i fem årgange mellem 1673 og 1680.<br />
Tidsskriftet var udgivet af Thomas Bartholin, som både var forsker, redaktør samt bibliotekar for<br />
Universitetsbiblioteket i Købehavn. Han skrev på latin, som var datidens internationale sprog, men<br />
udgav også bøger på dansk – dog under pseudonym.” 3<br />
Hvidbogen former sig som et opgør med de politiske initiativer, som forfatteren mener vil ødelægge<br />
forskningsformilingen som den bør være og som den ser ud nu. Dette er et udmærket initiativ, en<br />
siddende regeringsmagt har altid brug for at få kommunikeret alternativer og oppositionelle<br />
1 Kjærgaard<br />
2 Burchardt (2007b)<br />
3 Burchardt (2007a)<br />
4
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
synspunkter. Men essensen i denne sammenhæng er den diskurs forfatteren tilslutter sig;<br />
forskningsformidling som noget meget traditionsbestemt, som en enkeltvejs kommunikation af viden<br />
fra ekspert til den ikke-vidende befolkning. Det vil sige som man traditionelt set altid har gjort, og er<br />
dermed en opretholdelse af status quo, og hvilket vil sige en omvendt forståelse end forfatterne til<br />
”Elfenbenstårnet”.<br />
Forfatteren er selvstændig konsulent, og hvidbogen er finansieret af Biblioteksstyrelsen og Danmarks<br />
Elektroniske <strong>Forskning</strong>sbibliotek, og rapporten kan ses som en understøttelse af et mere traditionelt<br />
formidlingsbegreb, hvor netop det organiserede og institutionaliserede vidensunivers er det der<br />
tilbydes.<br />
<strong>Speciale</strong>ts emneområder og analyseobjekter<br />
Begrebsrammen er med det ovenstående fastsat og næste punkt i indledningen er selve det emne, der<br />
behandles inden for rammerne af dette speciale.<br />
Undersøgelsesobjektet er som følger: hvordan kan forskning kommunikeres? Det betyder for det<br />
efterfølgende, at for at komme ind til kernen af hvad der skal, og hvad der bliver formidlet, er det først<br />
nødvendigt at undersøge, hvilket vidensbegreber der er aktuelle i en situation, når der skal<br />
kommunikeres forskning. Der vil i 3. del komme forskellige bud på, hvordan viden kan være udformet,<br />
og hvordan viden kan opfattes, uden at der bydes ind med en fast definition. Dette ontologiske<br />
udgangspunkt vil være styrende for vidensopfattelsen i det efterfølgende, eftersom det anses for<br />
urealistisk at formulere en endegyldig og fast definition på viden.<br />
Det formodes, at den nuværende lovgivning som den bliver udtrykt gennem Universitetsloven af 2003,<br />
har en betydning for de nuværende og fremtidige initiativer på området som minimum en motiverede<br />
faktor.<br />
Den nuværende regerings politik og overordnede verdensforståelse og dermed styringsrationaler,<br />
betragtes gennem dette speciales perspektiv, som en administrativ, økonomisk orienteret og<br />
forvaltningsfokuseret enhed. Denne betragtning får heri kun de implikationer, at findes der<br />
motivationer til en regeringsstøttet forskningsformidling, kan de i vid udstrækning findes under de<br />
økonomiske rationaler.<br />
I selve analysedelen vil der blive anvendt en case som undersøgelsesobjekt, hvorigennem en<br />
kommunikationsmodel vil blive afprøvet.<br />
Denne model vil blive udførligt beskrevet i metodeafsnit 2.0. Den er blevet sammensat gennem<br />
teoretiske forståelser af forskningsområder, et samfunds rolle for den enkelte borger og en hel<br />
population af borgere. I modellen vil der indbygget også være et fokus på selve det medie, der<br />
kommunikeres igennem og dets betydning for modtagerens reception.<br />
Casen er institutionen Medicinsk Museion, der ifølge deres egen formålsparagraf er en modsætning til<br />
det traditionelle museum, eftersom man har bestemt en bredere ramme for stedets funktioner. Disse<br />
brede rammer beskrives som en hybrid mellem en medicinsk historisk forskningsafdeling og et klassisk<br />
medicinsk museum. 4<br />
Gennem institutionens selvbeskrivelse opsummeres fem punkter, der er motiverende og styrende, og<br />
deres evne til at kommunikere disse formålsparagrafer gennem deres kommunikative medier<br />
undersøges. De fem punkter kan ses i afsnittet 4.1 ’undersøgelse af målsætningerne’.<br />
Perspektivering<br />
Hvilke perspektiver kan der findes i begrebet forskningskommunikation? Er begrebet kun et udtryk for<br />
politisk propaganda for at legitimere overførsler af ressourcer til videnskaberne og for at rekruttere de<br />
nye generationer til de naturvidenskabelige, tekniske, medicinske og biokemiske forskningsfelter?<br />
Hvis der abstraheres fra de politiske initiativer og fokus i stedet rettes på borgernes interesser, er<br />
muligheder for motiverende argumenter rigt facetteret. Studerende kunne eksempelvis være<br />
interesserede i at tilslutte sig vidensgrupper facilliteret gennem de offentlige biblioteker.<br />
4 http://www.museion.ku.dk<br />
5
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Folkebibliotekernes tætte tilknytning til de humanistiske fag, der kan aflæses i facilliteringen af<br />
skønlitterære læsegrupper eller nærmere litteraturgrupper, kunne muligvis anvendes på samme måde<br />
med faglitterære projektgrupper. Igen er det de studerende og de unge i en forberedende uddannelse der<br />
er i fokus. Men idéen kunne også overføres til interessegrupper.<br />
Et mere realistisk projekt med en lettere implementering kunne være at anvende det virtuelle rum til en<br />
mere uformel gruppering omkring viden og kommunikation af viden.<br />
I gennem dette undersøges muligheder for anvendelse af de principper, der findes hos Medicinsk<br />
Museion.<br />
1.1 Motivation<br />
Motivationen til dette undersøgelsesprojekt, eller beskrevet i formelle termer <strong>Speciale</strong>, kan findes i den<br />
betydningsskabelse, der bl.a. gennem en ny samfundsorden, er skabt for forskningskommunikation.<br />
Mere uddybende kan det siges, at selvom det samfundsmæssige oplysningsprojekt bliver dømt<br />
redundant og utidssvarende af de teoretiske filosoffer, specielt gennem den franske skole, er alment<br />
pragmatiske vilkår for borgeren i et dynamisk senmoderne samfund at viden og dermed oplysning er et<br />
behov med større relevans på behovspyramiden end tidligere. Samtidigt med at viden og oplysning har<br />
antaget støre betydning for individet, har individet i rollen som borger (agerende under nogle<br />
samfundsmæssige rammer) behov for viden og oplysning. For at kunne påtage sig denne rolle som<br />
aktør i det senmoderne tilfredsstillende må der skabes muligheder for opfyldelse. Måske kan dette<br />
betragtes, ikke som en fortsættelse af oplysningsprojektet med et mål for dannelse af borgeren, men<br />
nærmere empowering af disse med en sikring af selvstændiggørelse og selvaktivitet.<br />
En del af et samfunds videnskompleks, der skal være tilgængeligt, er den forskningsviden både den<br />
ældre, men specielt den nye. Det er nu blevet forskningsinstitutionerne ansvar at deltage i at dette sker.<br />
Disse samfundsmæssige behov, hvis de skal opfyldes gennem forskningsinstitutionerne, skaber nogle<br />
brud med de traditionelle opfattelser af hvad disse institutionernes opgaver reelt set er. En diskussion af<br />
disse er uden for rammerne af specialet, men de vilkår disse krav skaber, er svære at ignorere.<br />
Dette fører hen til en relevant diskussion og undersøgelse af nogle forskellige muligheder for deling af<br />
videnskabelig viden med borgeren, hvor ansvaret ikke ligger endeligt hos den enkelte forsker, men<br />
udflyttes til institutioner der beviseligt løser en sådan opgave godt. Dog må der i modsætning til<br />
tidligere forventes en tættere forbindelse mellem forskere og kommunikatorer.<br />
Samtidigt ligger der i motivationen et ønske om at skabe muligheder for ikke kun at være underlagt<br />
massemediets monopolagtige status på oplysningsområdet og specielt omkring ny forskning.<br />
Massemediets styringsrationale er underlagt andre vilkår, hvilket kan skabe skæve formuleringer og<br />
billeder af forskning og viden.<br />
Der eksisterer allerede de uformelle oplysningssteder så som bibliotekerne og museerne. Disse leverer<br />
kvalitetsviden, forstået som uafgrænsede vidensressourcer, for bibliotekernes vedkommende gennem<br />
litteratur trykt og elektronisk, og for museernes vedkommende gennem fysiske rum, der fortæller<br />
historier om forskellige videnskabelige felter.<br />
Men et senmoderne samfund har brug for alternative kommunikationsmetoder ikke som en erstatning<br />
af eksisterende men som et supplement til og som en accept af et samfund, der er entret det 21.<br />
århundrede. Det betyder i denne sammenhæng, at det er væsentligt at undersøge og analysere bud på<br />
disse alternative kommunikationsformer, netop for at skaffe en ny indgangsvinkel på emnet formidling,<br />
der starter i det små med en ændring af verbaliseringen af diskursen.<br />
Samtidigt skal der gøres opmærksomt på, at som det ligger i udtrykket kommunikation mangler den<br />
dialogiske dimension i de uformelle oplysningssteders verden, og et af dette projekts objekter er se på<br />
de muligheder, der ligger i en dialogisk kommunikation af viden.<br />
1.2 Institutionel ramme<br />
Da det efterfølgende konstrueres inden for rammerne af undervisnings – og forskningsinstitutionen<br />
Danmarks Biblioteksskole, vil dennes formål, legitimitet og faglige felter tænkes ind som grænser og<br />
relevans.<br />
6
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Institutionens faglige grænser kommer til udtryk bl.a. gennem de tilknyttede institutioner: de offentlige<br />
og private biblioteker. Det er i vid udstrækning disses behov og det videnskabelige felt, der omgiver<br />
biblioteksinstitutionen, der er fokuspunkter for skolen. Dette betyder, at en større del af det arbejde der<br />
foretages her, vil i vid udstrækning forsøge at perspektivere deres arbejde til de biblioteker, de leverer<br />
nyuddannede til eller relatere til det videnskabelige felt kaldet informationsvidenskab. Det betyder dog<br />
ikke, at feltet er snævert og kun relaterer sig internt. Det kan derimod observeres, at institutionen<br />
arbejder inden for flere videnskabelige discipliner uden dog at praktisere en ren udgave af<br />
interdisciplinaritet, dvs. at man arbejder mod et fælles tematisk mål fra hver sit faglige udgangspunkt. 5<br />
I praksis betyder dette for institutionen, at mange forskellige videnskabelige felter inddrages i arbejder,<br />
samtidigt med at egne udbygges kraftigt, og at disse arbejder kan antage former af tværfaglighed.<br />
Samtidigt er der målgruppen at tage hensyn til, i vid udstrækning biblioteker, som den endegyldige<br />
aftager af relevant viden.<br />
Dette betyder for det efterfølgende, at i selve observationen af et objekt eller en tilstand, at andre<br />
fagdiscipliner må inddrages. Målgruppen for selve projektet vil være de faglige institutioner,<br />
bibliotekerne, som er den praktiske del af det faglige felt, informationsvidenskab.<br />
1.3 Teoretisk ramme<br />
I det følgende bliver det forklaret hvilke forståelser, der har været med til at styre eller inspirere dette<br />
speciales konstruktør, og hvilke ontologiske vilkår, det er skrevet under.<br />
Kommunikation af data, informationer og viden foregår under vilkår, der bedst kan beskrives som<br />
værende afhængig af sin kontekst og afhængig af den kultur, hvori den kommunikeres. Dette får<br />
nødvendigvis nogle konsekvenser for individet, der er i en lærende eller informationssøgende position,<br />
eftersom der ikke kan garanteres en ensartet og eviggyldig oplysning, information og viden, med et<br />
statisk format.<br />
Årsagssammenhængen til denne situation skal findes i de vilkår viden konstrueres under. Det får<br />
samtidigt den konsekvens, at når en undersøgelse skal igangsættes, vil den være underlagt samme<br />
vilkår. Betyder dette en relativisme, hvor det bliver umuligt at fange en information gennem en<br />
betydning? Det gør det ikke nødvendigvis, eftersom en betydning må fastlåses og kan fastlåses, og kan<br />
dermed analyseres gennem sin fremstillingsforms medium, f.eks. en tekst eller en udstilling. Hvis<br />
denne fastfrysning accepteres som et nødvendigt og samtidigt rimeligt vilkår, må formen undersøges<br />
for sin fremtræden, men samtidigt for sine underliggende betydninger. Motivationen til dens eksistens<br />
må ydermere findes og tydeliggøres, eftersom den er årsagen til, at der er taget initiativ til at fremstille<br />
noget.<br />
Bag analysen af den pragmatisk orienterede case, ligger der nogle teoretiske forståelser, eller rammer,<br />
som grundlag og vilkår. Disse kan betragtes som inspiration til forløbet.<br />
Disse forforståelser er dog samtidigt med til at skabe forløbet og dermed medbestemmende i hvordan<br />
undersøgelsen kommer til at forløbe og hvordan der undersøges og hvordan resultaterne kommer til at<br />
tegne sig. Dermed bliver det ikke sagt, at disse rammer skal være et udtryk for en ukritisk accept nogle<br />
teoretikeres udsyn. Det er nærmere et udtryk for de vilkår alt arbejde må foretages under, hvor netop<br />
det unikke, det autonome og dermed det selvcentrerede er en myte intet arbejde eller undersøgelser kan<br />
fortages under. Der vil altid være et link tilbage til individers tidligere overvejelser og alle individer vil<br />
under en eller anden form have undergået en faglig socialisering og må altid yde en kreditering.<br />
Netop af den grund er det nødvendigt at skabe et overblik over og gøre rede for de teoretiske skoler, der<br />
understøtter den efterfølgende specialekonstruktion.<br />
Udgangspunktet er den videnskabelige viden og forskning, der på en eller anden måde gerne skulle<br />
kommunikeres ud i det offentlige rum til det omkringliggende samfunds borgere.<br />
5 Balsieger<br />
7
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
I den sammenhæng er det nødvendigt først at foreslå en definition til hvad denne består af og hvordan<br />
den skabes.<br />
Én teoretikers forståelse af viden og af hvordan viden skabes inden for et videnskabeligt felt, og i øvrigt<br />
i alle sociale sammenhænge, er Pierre Bourdiou’s. Han har gennem sine observationer og undersøgelser<br />
af grupperede individer gennem kvantitative statistiske og kvalitative undersøgelser sandsynliggjort, at<br />
viden om noget ikke kun bunder i objektive observation, undersøgelser og teoridannelser. 6 Derimod<br />
skabes viden også inden for sit felt gennem de agerende individers sociale position og konsensus<br />
omkring begrebsdefinition.<br />
Dette betyder i praksis, at når et forskningsfelt skal kommunikeres til aktører uden for kredsen, er det<br />
ikke kun faktuel information man bringer videre, men i lige så høj grad feltets doxa, den sociale<br />
dynamik, traditioner og et bestemt brug. De implikationer der kan opstå under disse vilkår, kan gøre det<br />
vanskeligere for den der undersøger værdien af feltets kommunikative elementer, eftersom der må<br />
skelnes mellem viden og kultur.<br />
Grunden til at disse observationer bringes ind her er, at processerne omkring konstruktion af viden<br />
gælder for alle observerende individer i alle sociale sammenhænge. Dermed må eventuelle ambitioner<br />
om at belyse et problemfelt uden subjektive domme og fordomme, og en efterfølgende skabelse af ny<br />
viden på grundlag af objektive iagttagelser, dømmes redundant. Dét, der kan iagttages under en<br />
realistisk verdensforståelse, i modsætning til den naivt positivistiske, er en mulig tilstand. En tilstand<br />
der er farvet af de teorier og den metode hvorunder der observeres, og derfor skal defineres gennem<br />
sine epistemologiske vilkår<br />
For dette speciales vedkommende betyder det, at der kan opstå tvivl omkring hvilke vidensbegreber og<br />
vidensformer, der refereres til. For at undgå en relativistisk ligegyldighed, bliver det nødvendigt at<br />
foretage nogle definitoriske valg, der dog ikke medfører garanti for fornuftige begreber med<br />
indbyggede refleksive muligheder. Det kommer derimod til at dreje sig om en fastlåsning, der gør det<br />
muligt at arbejde med begreberne, men samtidigt peger hen mod et uendeligt rum af de ikke-anvendte<br />
muligheder.<br />
Denne fastlåsning kommer ikke til at foregå som en fastlåsning af selve vidensbegrebet med en fast<br />
definition af, hvad viden er og består af.<br />
Den fastlåsning, det kommer til at dreje sig om, er de observerbare empiriske elementer<br />
museumsinstitutionen bruger i dens kommunikation med omverdenen. Det er en fastlåsning af de dele<br />
af viden, der er indbygget heri. Eksempelvis den begrænsede og indsnævrede viden, der ligger i en<br />
museumsudstillings fremstillingsform.<br />
Andre overvejelser, der kan gøres i forbindelse med afsenderkategorien af viden, er hvilke betydninger<br />
har et stærkt videnskabeligt felt på det omkringliggende samfund og dermed borgeren. Kan man hævde<br />
at stærke naturvidenskabelige felter, i denne kontekst det medicinske eller nærmere det<br />
sundhedsfaglige, er i stand til at påvirke et samfund, der gør, at feltet kan indtage en væsentlig<br />
position? Hvis svaret på dette spørgsmål er positivt, hvilket det kan observeres er tilfældet, kan næste<br />
punkt i argumentationsrækken, være spørgsmålet omkring systemets betydning for den enkelte borger.<br />
(Jeg vælger bevidst det Weberske udtryk borger her og i det følgende, for at signalere selvstændiggjorte<br />
bevidste individer, med eksistentielle valgmuligheder.)<br />
Hvis der her tages udgangspunkt i en Habermarsks samfundsforståelse, betyder det, at borgeren i sidste<br />
del af fødekæden, viden, bliver underlagt et systemejet vidensmonopol, der vil få betydning helt ned på<br />
det personlige individplan. Hvorvidt denne teori er holdbar for alle de borgere, der bliver involveret i<br />
det videnskabelige formidlingsfelt, det efterfølgende omhandler, skal der sættes et spørgsmålstegn ved.<br />
Man kan hævde, at det er i vid udtstrækning den medicinske doxa, der bestemmer behandlingsfeltet<br />
inden for medicin, selvom der opstår mindre autonome oprør i form af tilslutning til den alternative<br />
medicin. Samtidigt kan der, specielt gennem massemedierne, observeres en generel eksperttræthed,<br />
forstået som et opgør med de videnskabelige endegyldige sandheder. Men overordnet set, er det<br />
6 Bourdieu (2005)<br />
8
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
behandlingssystem, der er i anvendelse, skabt og fungerer på det medicinske felts præmisser. I dette<br />
tilfælde kan det med rimelighed hævdes, at et system har overtaget den individuelle livsverden.<br />
Selve undersøgelsen vil i vid udstrækning koncentrere sig om selve kommunikationen og de udtryk den<br />
får gennem de elementer der skaber casen, en hybridinstitution der både understøtter forskning og<br />
samtidigt har en ekstrovert funktion, netop i forskningskommunikation eller med deres valgte udtryk<br />
formidling.<br />
Det betyder at næste led i undersøgelsens fødekæde, medier til kommunikation, vil koncentrere sig om<br />
hvilke medier der anvendes og kan anvendes og med hvilke effekter og konsekvenser. Det betyder, at<br />
der her ligger nogle forforståelser om, at meddelelsen og dermed det kommunikative element bliver<br />
også bestemt af den type af medie, det kommunikeres igennem. Samtidigt ligger der en forståelse af, at<br />
når kommunikation skal foregå gennem forskellige led, må det forudsættes, at der sker en form for<br />
forandring og forvridning. Teoretikerne Daft og Lengel 7 har gennem deres Media Richness Theory<br />
undersøgt selve det valgte medies betydning for, hvorvidt en meddelelse kommer frem til modtageren,<br />
som det var intenderet. Heri kan ligge de implikationer, at selve mediet måske ikke er nuanceret (rich)<br />
nok til at fange hele meddelelsens essens.<br />
Problemet med meddelelser er uklarheden og flertydighed, der er indlejret. Disse uklarheder bunder,<br />
ifølge teorien ofte i, at der ikke er opnået konsensus omkring betydning og betydninger i de anvendte<br />
symboler og symbolsprog. Normalt vil der inden for en organisation, dvs. generelt inden for en social<br />
konstellation, være en diskurs der accepteres og bruges. Dette gør selve meddelelsessituationen enklere<br />
end de tilfælde hvor organisationen, f.eks. en videnskabelig institution, skal kommunikere til<br />
omverdenen og specielt til lægmand, der ikke er vant til at håndtere et videnskabeligt symbolsprog<br />
gennem en speciel diskurs. Dette betyder, at overvejelser omkring hvilket medie, der er det mest<br />
optimale i en given situation, vil afhænge af uklarheden i selve meddelelsen. Ifølge teorien vil, heri<br />
bruges den gennem organisationsteorier på ledere, afsender vælge det medie, han mener, vil sikre at<br />
modtager forstår meddelelsen, og jo mere kompleks meddelelsen er, jo støre er sandsynligheden for at<br />
den verbale kommunikation vælges. Dette perspektiv, at jo vanskeligere og kompleks en meddelelse er<br />
opbygget, desto lettere bliver den forstået i et dialogisk rum, kan bruges som en reference og forståelse,<br />
når det skal vurderes om, der kan opnås perception i gennem en bestemt kommunikation. Det er<br />
utopisk og urealistisk rent praktisk, at forlange dialogisk kommunikation hver gang komplekst viden<br />
skal formidles. Men den situation kan betragtes, som den mest optimale.<br />
Derimod er det vigtigt at se på processer, der kan erstatte den ideelle situation så som et forenklet<br />
sprogbrug og en rig variation i mediebruget. Disse principper anvendes allerede i vid udstrækning af de<br />
nutidige museer.<br />
Skriftmediet inden for denne teori betragtes som symbol kommunikation, det vil sige, at hvis dette<br />
medie skal anvendes med succes, er det nødvendigt at afsender og modtager har opnået en konsensus<br />
omkring betydninger, dvs. at man har en fælles forståelse for hvad diskursen består af, og dermed får<br />
modtageren gennem sin forståelsesramme en mulighed for at opnå ny viden.<br />
Daft specificerer situationer hvor henholdsvis skriftmediet og den verbale kommunikation har hver<br />
deres betydning og relevans:<br />
”Each medium conveys different things, with face-to-face used to show teamwork, trust, goodwill and<br />
informality, whereas written media symbolized authority legitimacy, compliance with protocol and lack<br />
of urgency”. 8<br />
Der kan observeres nogle svagheder i de ovenstående antagelser, eftersom en kommunikativ situation<br />
der involverer fysisk tilstedeværelse sagtens kan symbolisere autoritet og legitimitet på samme måde<br />
som et skriftligt materiale.<br />
En anden observerbar svaghed ved modellen, er at eftersom den oprindeligt er skabt i 1983 9 , er der<br />
sket en enorm udvikling i den elektroniske kommunikation. På dagældende tidspunkt, betragter Daft<br />
7 Daft (1987)<br />
8 Daft (1987)<br />
9
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
ikke dette medie som et rich medie på samme måde som en fysisk dialogisk situation. I <strong>2008</strong> har<br />
mediet udviklet sig voldsomt, ikke at det hermed postuleres at det nu kan afløse den fysiske situation,<br />
så har det i vid udstrækning gjort det muligt at kommunikere ”face-to-face” virtuelt over store afstande,<br />
og dermed skabt nogle muligheder for dialog over afstande.<br />
Modellen er dog stadig aktuel og relevant, og den anvendes heri indbygget og underforstået i den store<br />
kommunikationsmodel, med en vægt på dette dilemma at meddelelser eller nærmere kommunikationer<br />
varierer i kompleksitet, og jo mere kompleks en meddelelse jo mere komplekst et medie bør, hvis<br />
muligt og hvis den ideelle situation skal opfyldes, anvendes.<br />
Sidste led, der omhandler modtagerens perception, har nogle indbyggede forståelser af, hvordan<br />
perception kan opstå og hvordan den kan realiseres. Dette betyder at de teoretiske inspirationskilder vil<br />
komme til at koncentrere sig om læringsforskeres teoriapparat så som Knud Illeris læringsteorier. Han<br />
er valgt, da han ikke kun beskæftiger sig med undervisning og læring hos børn, men også ser på læring<br />
generelt.<br />
Den grundlæggende tese i denne skole af læringsforståelse, opererer med tre dimensioner når læring<br />
skal foregå, og<br />
”…og at alle tre dimensioner altid må tages med i betragtning, hvis en forståelse eller analyse af en<br />
læringssituation eller et læringsforløb skal være fyldestgørende.” 10<br />
Disse tre dimensioner defineres som indhold, drivkraft og samspil. Indholdet består af det, der skal<br />
læres så som viden, forståelser og færdigheder. I dimensionen, der er beskrevet under drivkraft, findes<br />
de individuelle motiver til læring, den psykiske energi, følelser der kan hindre eller motivere og viljen.<br />
Den sidste dimension defineres som den sociale eller samspilsdimensionen og har som udgangspunkt,<br />
at for at læring kan foregå, skal individet være i samspil med omverdenen. Dette samspil er dels et<br />
vilkår, men samtidigt skal der i en læringssituation sikres en vis forankring, en følelse af tilhørsforhold<br />
og dermed en integration. Denne dimension er den eneste, der aktivt undersøges gennem specialets<br />
case. Grunden til dette er, at den indgår som en naturlig del i nogle af casens kommunikative processer.<br />
Hvis Illeris’s forslag til denne læringsmodel accepteres, betyder dette for læringsprincippet, at en vis<br />
rimelig del af dialogisk interaktion må være til stede i en læringssituation for at skabe optimal læring.<br />
En diskussion af denne teori er uden for rammerne, men den inkorporeres i kommunikationsmodellen<br />
med fokus på den sociale dimension. Årsagen skal ses i følgende: hvis alle dimensioner i en<br />
kommunikation er til stede for en modtager, postuleres det at situationen er optimal. Dette betyder ikke,<br />
at andre situationer f.eks. en Webbaseret emnepræsentation ikke har værdi, nærmere at selve det<br />
afsendte kan antage helt andre former, ofte med store fordele, men hvor en effektiv læring ikke kan<br />
sikres.<br />
Efter at have fået defineret de aktører som modellen består af, ses nu på selve deres kommunikation.<br />
Der er blevet dvælet en del ved denne gruppe, og det hænger sammen med vigtigheden af at forstå<br />
disse når de indgår i en proces.<br />
Kommunikationen<br />
I indledningen blev det fastslået at forskningsformidling skulle antage et nyt udtryk,<br />
forskningskommunikation. Dette valg blev foretaget eftersom man ønskede, at signalere en<br />
tovejskommunikation og at anvende de kommunikationsteorier, der er skabt på området. Det vil sige at<br />
ved at vende sig væk fra formidling og mod kommunikation, vender man sig samtidigt fra teorier, der<br />
har et hovedfokus på modtagerens evne til perception, mod opfattelser af at det essentielle er selve<br />
hændelsen.<br />
Visse kommunikationsteoretikere foretrækker at skabe en opdeling mellem, hvad de ser som to<br />
markante opfattelser af, hvad en kommunikation består af. Fiske anvender to overordnede forståelser,<br />
9 Daft (1983) og (1984)<br />
10 Illeris<br />
10
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
hvor den ene fanger i sin forståelse selve processen mellem afsender og modtager, og den anden fanger<br />
selve kodningen af kommunikationen og den kultur den referer til. 11 Disse to opfattelser markerer sig<br />
på følgende måde: den første isolerer sig omkring selve processen og forventer sig et optimalt resultat<br />
af kommunikationen, hvor modtager forstår afsenderens meddelelse, som den var intenderet. Den<br />
anden diskurs retter sig omvendt mod den kulturelle bestemmelse, der også ligger i kommunikationens<br />
grundstof, tegnene med deres tilhørsforhold. I dette projekt indbygges forståelser af begge typer. Den<br />
sidst nævnte type bruges først og fremmest fordi semiotikken er grundlaget for den i metoden anvendte<br />
diskursanalytiske tilgang. Denne tilgang eller nærmere forståelse af, at en forklaring på en betydning<br />
der kommunikeres, netop skal findes i de sammenhænge, den er en del af.<br />
Førstnævnte types forståelser omkring afsenders motivationer anvendes også.<br />
Ifølge Fiske er et af de emner der kendetegner den første tilgang, kommunikation som proces, at<br />
modtagerens motiver for afsendelsen af meddelelsen har en betydning. Og dette punkt bekymrer ikke<br />
den sproglige tilgang, eftersom al betydning er at finde i en fremstillede kode.<br />
Problemet i at markere meget skarpe grænser i kommunikationsmodel er, at der ligger i fare i at<br />
væsentlige overvejelser går tabt, og i dette specielle tilfælde, at kun nogle få ting bliver synlige. Jeg<br />
vælger derimod, at indbygge overvejelser af afsenderens kommunikation ind i en den praktisk<br />
orienterede model. Årsagen hertil er for at markere, at et individ specielt på det mikroplan min case<br />
opererer, har en mulighed for at kunne påvirke en sammenhæng, bl.a. gennem den diskurs han beslutter<br />
sig for at fremstille gennem et tegnmateriale.<br />
Casen<br />
Det tekstlige materiale vil blive undersøgt diskursanalytisk. Dette hænger sammen med, at tekster ikke<br />
bliver betragtet som et selvstændigt produkt. På samme måde som heller ikke produktion af viden,<br />
vidensmagt i samfundet og den betydning den sociale sammenhæng har i en perceptions situation,<br />
bliver betragtet under et autonomt begreb.<br />
Sammenhænge og afhængighed er kodeordene. Intet bliver skabt og eksisterer selvstændigt og intet har<br />
sin betydning i sig selv, det er underlagt en social betydningsdannelse. Og når betydninger i<br />
kommunikationen skal aflæses, er det vigtigt at forstå, hvad det er der egentligt observeres:<br />
” (….) but the code is what we need to study, because the code is the significant use to which the<br />
medium is put.” 12<br />
Hvis dette skal ligge som en bagvedliggende forståelse, må analyseapparatet tilpasses tilsvarende.<br />
Hvordan fanger man en teksts overordnede betydning, dens betydningselementer og den motivation der<br />
har formet teksten? Anvendte metoder til dette formål, ser på selve den sproglige anvendelse i<br />
forbindelse med beskrivelsen af verden. En af de tidligste strukturalister, Saussure, gjorde verden<br />
opmærksom på at det forhold, der eksisterer mellem det sprog, der anvendes og den virkelige verden, er<br />
meget vilkårlig. 13 Forstået på den måde at der ikke er en garanti for, at det der fortælles sprogligt er en<br />
realistisk og objektivt spejling af hvordan verden ser ud. Ydermere at sproget eksisterer og anvendes på<br />
to niveauer, hvor det første er tegnene som de fremstår, og andet niveau den betydning grupper af<br />
individer vælger at lægge i dem. Her er sociale konventioner og traditioner af betydning.<br />
Saussures efterfølgere, Ronald Barthes, tog skridtet videre og udbyggede betydningen. For det første<br />
tildelte han, Saussures forståelse af et tegn, den fornuftsbetonede eller selvfølgelige betydning af<br />
tegnet, og bestemte dette som en 1. ordens betydning. Derefter koblede han individet og hans<br />
fortolkningshorisont på modellen for at gøre opmærksom på, at opfattelsen af tegnet også foregår på<br />
det subjektive plan. Dette blev benævnt 2. ordens betydning.<br />
11 Fiske<br />
12 Fiske<br />
13 Jørgensen<br />
11
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Denne pointe er meget væsentlig at anvende, når betydninger skal aflæses af et stykke information eller<br />
helt enkelt af et tegn. Grunden til dette er, at opfattes noget af individet på det subjektive plan, i stedet<br />
for at opleve noget på et 1. ordens plan, dvs. på Saussures analytiske niveau, forvrænges det opfattede.<br />
Og kulturelle værdier 2. ordens betydninger kan opfattes som noget faktuelt. 14 Dette er netop<br />
sproganalysens formål, at sikre en analysemetode der forhindrer fejlfortolkninger.<br />
Senere skoler, poststrukturalisterne, har taget ideen et skridt videre og har pointeret at de enkelte tegn<br />
ikke får deres betydning af verden, men kun gennem hinanden i det netværk, de er en del af. En af<br />
diskussionerne mellem de to skoler og som er vigtig i denne sammenhæng, er netop om betydningen af<br />
tegn bliver låst fat i en betydning, eller om de er evigt flydende. I dette speciale, bliver der ikke taget<br />
stilling til værdien af denne diskussion, men i stedet konkluderes her, at tegnenes betydning bliver<br />
fastlåst i en periode, i den periode en tekst har relevans og betydning for en gruppe individer i en social<br />
sammenhæng. Teksten kan ændres over tid, sammen med den flydende diskurs, men nuet fastlåses<br />
gennem den pågældende tekst og er dermed bestemmende for hvordan verden skal forstås i dette nu.<br />
Samtidigt anvendes den opfattelse, at der er en sammenhæng mellem tegnene og deres kulturelle<br />
betydning. Eller som det defineres i den nutidige udgave, tegnenes betydning skal findes i den diskurs<br />
de tilhører, og den konsensus der er i en bestemt social sammenhæng omkring hvad ordene/tegnene<br />
egentligt betyder.<br />
En andet begreb, der bliver anvendt i undersøgelsen af casen, er myte. Der refereres til overbevisninger,<br />
der i vid udstrækning har været bestemmende for en bestemt måde at udøve medicin på i en tidligere<br />
periode. Disse bliver betegnet som myte og den forståelse af myte er som følgende:<br />
”En myte er en historie ved hvilken en kultur forklarer eller forstår nogle aspekter af virkeligheden eller<br />
naturen. En kulturs måde at tænke noget på.” 15<br />
1.4 Emneafgrænsning<br />
Begrebet forskningsformidling bliver brugt i formuleringen forskningskommunikation, men set<br />
retrospektivt dækker begge begreber samme betydning. Set i et nu – og fremadrettet perspektiv<br />
forudsættes at begreberne differentieres og at kommunikationsbegrebet vil dække det ekstroverte og<br />
dialogiske princip.<br />
Projektets struktur vil medføre en emneafgræsning og dermed en indsnævring. Selve de muligheder der<br />
ligger i emnet forskningskommunikation afgrænses til en aktiv undersøgelse af Medicinsk Museion.<br />
Det vil sige en specifik institution er objektet og ikke de institutioner, der funktionsmæssigt ligger op<br />
ad. Det vil sige en undersøgelse der ikke dækker hele institutionslandskabet.<br />
Dette fravalg har nogle implikationer:<br />
Der bliver ikke skabt et overblik over populationen af kommunikerende institutioner<br />
Der bliver ikke skabt et statistisk materiale, der kan undersøges for sammenfald og<br />
afvigelser i feltet.<br />
Det bliver ikke muligt at drage konklusioner fra det generelle til det specifikke<br />
Faren i at undersøge kun et objekt ligger i, at dette objekt kan være exceptionelt unikt og<br />
at dermed generaliserende konklusioner og perspektiveringer er vanskelige.<br />
Fordele ved enkeltobservationer:<br />
14 Fiske<br />
15 Friske i min oversættelse<br />
En dybere analyse afdækker elementer, der skjules af statistiske data.<br />
12
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hvis der anvendes stringente formater og definerede formater til analysen, der bliver<br />
konstrueret på forhånd, kan der vise sig interessante mønstre. Disse mønstre kan<br />
anvendes med en relevans, hvis netop de er genereret under et system.<br />
Det er muligt at undersøge verbale kommunikationsrum for betydningsdannelser,<br />
hvilket ikke er muligt hvis disse betydningsdannelser først skal indsamles og behandles<br />
statistisk.<br />
Yderligere afgrænsninger, der ligger i undersøgelserne af forskningskommunikation, er den udveksling<br />
der foregår indbyrdes mellem forskere. Denne berøres ikke. Den litteratur, der hører til området de<br />
videnskabelige artikler og monografier, er dermed også uden for området.<br />
Det samme gælder for hobbylitteraturen eller den populærvidenskabelige litteratur, som retrospektivt<br />
set har haft en stor betydning uden for det videnskabelige felt.<br />
Populærvidenskabelige webpages, der ikke har en konkret relation med den objektgjorte institution,<br />
ligger samtidigt uden for specialets område.<br />
Den empiri der er til rådighed, i det følgende kaldet undersøgelseselementerne består i vid udstrækning<br />
af det skriftlige materiale. Dette begrundes følgende:<br />
De fysiske udstillinger på Medicinsk Museion er ikke ret omfattende og ikke umiddelbart tilgængelige.<br />
Særudstillingen ’Oldetopia’ er den eneste, de besøgende frit og uden rundvisning kan bevæge sig rundt<br />
i.<br />
Den permanente udstilling er knap så tilgængelig og dette af en række praktiske årsager, der bliver<br />
beskrevet i analysedelen, afsnit 4. Det betyder i praksis, at den eneste reelle kontakt de besøgende kan<br />
have med samlingen er gennem én times rundvisning, hvor der konstant fortælles om de rum, man<br />
opholder sig i. Det første indtryk man dermed får af museet er, at det er ikke videre omfattende. Denne<br />
observation yder ikke de fysiske rammer retfærdighed, for der eksisterer en mængde materiale, der kan<br />
kommunikeres til de besøgende. Det bliver ikke gjort i så høj grad som hvis de besøgende selv havde<br />
mulighed for at undersøge samlingen. Jeg har valgt at besøge museet 4 gange, for at sikre en<br />
uddybende undersøgelse af den fysiske samling, og for at sikre at undersøgelsen ikke fik en virtuel og<br />
skriftlig orienteret slagside.<br />
Men den almindelige besøgende vil i vid udstrækning være henvist til skriftligt materiale enten fra<br />
nettet, gennem årsskrifterne eller kataloget fra særudstillingen, og vil ikke få en større mængde viden<br />
formidlet gennem de fysiske rammer.<br />
Problemkompleks<br />
1.5 Problemformulering<br />
<strong>Forskning</strong>sformidling eller forskningskommunikation er gennem Universitetsloven ekspliceret som et<br />
krav til forskningsinstitutionerne.<br />
Denne kommunikations praksis har antaget en del forskellige former, traditionelt gennem<br />
forskningslitteraturen, undervisning af nye studerende og gennem den litteratur, der dækker området<br />
populærvidenskab. Som uformelle kommunikationscentre har de offentlige biblioteker i stor<br />
udstrækning bidraget til at kommunikere viden og forskning gennem de institutioner, der er opbygget<br />
og den viden, der stilles til rådighed.<br />
Kan der findes alternativer til den traditionelle skriftlige kommunikation af viden og forskning og<br />
hvilke institutioner kan bidrage i kommunikationsprocessen?<br />
Problemstilling<br />
Kan der gennem en undersøgelse af København Universitets Medicinsk Museion’s forskellige<br />
former for kommunikation af viden og forskning findes modeller og metoder, som kan anvendes af<br />
de uformelle læringscentre så som de offentlige biblioteker som et alternativ til den litterært<br />
orienterede videnskommunikation?<br />
13
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hvilke platforme kan anvendes til afsæt af kommunikationen af viden?<br />
2.0 Metode med konstruktion af kommunikationsmodel<br />
Under et metodebegreb ligger den positivistiske verdensopfattelse, der forstår verden som noget<br />
målbart og rationelt. Arbejdsmetoder, der tilfredsstiller dette verdenssyn, anvender hypotese,<br />
problemstilling, operationalisering, afprøvning og resultat. Og ifølge den positivistiske<br />
videnskabsopfattelse skal også samfundsvidenskaberne søge objektivitet, der er målbar og testbar.<br />
Denne videnskabsteori og metodik havde sin største betydning og meget relevante betydning i opgøret<br />
med det religiøse og dermed indsnævrede verdensbillede, hvor alt kunne forklares ud fra religiøse<br />
lovmæssigheder. Dette brud har fundet sted og individet er nu nået til et udviklingsstade, hvor kultur,<br />
etik og sociale sammenhænge genetableres som faktorer, der er medforklarende på hvorfor f. eks.<br />
bestemte tekniske regler udvikles under bestemte rammer og ikke kun som en naturlig afspejling af den<br />
objektive verden.<br />
Disse overvejelser, der har medført tvivl omkring muligheden for at observere under et rent objektivt<br />
mål, understøttes af en af de magtbærende fysikere inden for feltet, og han har udtrykt skepsis omkring<br />
muligheden for en opfyldelse af dette mål, og følgende citat skal ses som et bidrag til den<br />
traditionsfyldte positivismestrid, hvor Wheeler giver udtryk for det menneskelige aftryk på videnskab<br />
og teoridannelse:<br />
”No theory of physics that deals only with physics will ever explain physics. I believe that as we go on<br />
trying to understand the universe, we are at the same time trying to understand man …. The physical<br />
world is in some deep sense tied to the human being.” 16<br />
Under positivismestriden, som også Habermas var en del af, var nogle af kritikpunkterne netop mod<br />
positivismen, at som den bliver anvendt ved brug af teknisk videnskabelige styringsmetoder, bliver den<br />
selv en form for ideologi. 17 Dette betyder, at spørgsmål som mål, idealer og moral bliver betragtet som<br />
noget irrationalt, og kan dermed heller ikke debatteres rationelt. Konsekvensen bliver, at alle problemer<br />
bliver til tekniske problemer, og dermed får videnskaben og teknikken en høj autoritet, fordi det kræver<br />
en for stor indsigt i et felt at kunne navigere rundt i den viden feltet besidder. Dermed bliver det også<br />
vanskeligt at stille spørgsmålstegn ved dets autoritet. Resultatet af denne strid førte til et<br />
grundlæggende teoriapparat, konstrueret af Habermas, en teori for mennesket om de praksisformer<br />
hvorigennem livet realiseres, bl.a. sproget.<br />
Dette fører os over i den strategiske tilgang, hvor stilles der andre forventninger og krav til hvordan, der<br />
observeres og med andre ontologiske udgangspunkter. Her ligger ikke en forventning om at<br />
undersøgelsesresultatet fører til en observerbar sandhed, der kan gentages under de eksakt samme<br />
vilkår. I denne tilgang er målsætningerne, at kortlægge hvorfor objektet observeres under disse vilkår<br />
og hvordan de observeres. Det verdenssyn eller ontologiske grundlag, der understøtter denne måde at<br />
spørge til og undersøge på, knytter sig som udgangspunkt til en opfattelse af, at forståelser skabes i en<br />
evig dynamik med sine epistemiske forudsætninger.<br />
Når en fusion af den teoretiske ramme, motivation og målsætning skal virkeliggøres eller med et en<br />
traditionelt metodeteoribegreb, operationaliseres, er de første afklaringspunkter flg.:<br />
Hvordan skal der iagttages, hvorfra skal der iagttages, hvorfor skal der iagttages, hvilke iagttagelser<br />
ligger uden for rammen og hvornår skal der iagttages?<br />
Spørgsmålet om hvordan der skal iagttages besvares med, at der bliver anvendt en tilgang, der ligner<br />
den Luhmannske traditions, hvor der trædes et skridt tilbage og iagttager iagttagelserne. Dvs. i dette<br />
16 Baeyer<br />
17 Andersen, Heine<br />
14
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
tilfælde en iagttagelse af hvordan forskningskommunikation gennem f.eks. en aktuel institutions<br />
kommunikative valg bliver beskrevet/iagttaget gennem forskellige teoretiske tilgange.<br />
Det betyder samtidigt, at når indgangen til forskningskommunikation kommer til at forgå gennem et<br />
bestemt objektiv, er iagttagelsen låst fast i denne bane. Og besvarer samtidigt spørgsmålet hvorfra der<br />
iagttages, netop gennem de forståelser, der blev beskrevet i det ramme teoretiske afsnit.<br />
Hvorfor der skal iagttages blev afklaret i første del under afsnittet Motivation. Afsnittet omkring<br />
afgrænsninger forklarer, hvilke iagttagelser der ligger uden for projektets rammer, og hvornår der<br />
iagttages er også blevet afklaret og bestemt som værnede i nuet.<br />
Hvorfor skal der foretages en videnskabsteoretisk diskussion i forbindelse med et metodevalg? Hvilken<br />
betydning har det, at der postuleres heri og bekendes til en position, der betragter forskning og viden<br />
som tilhørende bestemte epistemologiske skoler?<br />
Dette er fordi den viden, der i analyseafsnittet bliver undersøgt og dissekeret bliver relateret til den<br />
diskurs den tilhører og dermed bliver den ikke betragtet som en ren objektivt fremstillet viden.<br />
Samtidigt ligger der en formodning om, at den valgte fremstillingsform og de valgte mener kunne have<br />
antaget mange andre former, men det der bliver præsenteret i dén form, det bliver præsenteret er et<br />
udtryk for et valg.<br />
Undersøgelse af case<br />
Undersøgelsen af forskningskommunikation kommer til at antage form med brug af en kvalitativ<br />
metode. Det kvalitative metodebegreb bliver heri betragtet som en måde at behandle, undersøge og<br />
analysere ét projekt for specifikt definerede fremstillingsmetoder og betydninger, der kan findes<br />
gennem tekstmateriale, verbale fremstillinger og fysiske rum. Dette betyder, at det er det unikke og<br />
gældende for kun ét projekt, her en museums – og forskningsinstitution, der er objektet og som vil<br />
blive fremstillet. Hermed bliver det ikke muligt at anvende de statistiske principper, der muliggør<br />
generalisering på basis af et statistisk materiale.<br />
Det kan derimod lade sig gøre at tegne et detaljeret billede af nogle forhold, der måske har en generel<br />
interesse og kan overføres på andre projekter.<br />
Der bliver ikke foretaget interviews med personer, eftersom der er store mængder af materiale, der<br />
beskriver projektet, og det skønnes ikke at være nødvendigt med uddybende spørgsmål.<br />
Museumslederen er meget synlig i det forskellige skriftlige materiale så som webpage, forskerblog,<br />
årbøger og museumskataloger og det er i vid udstrækning denne person, der tegner museets profil.<br />
Det er ydermere borgerens perspektiv og synsvinkel, der er interessant i denne sammenhæng.<br />
Borgerens vilkår set under denne institution er at anvende den viden, der bliver stillet til rådighed med<br />
den metode der bliver valgt.<br />
Det valgte projekt er ét, der ligger sammen med eller organisatorisk under Det Sundhedsvidenskabelige<br />
Fakultet, Københavns Universitet og er oprettet som et forsknings- og formidlingsprojekt for det<br />
medicinske videnskabelige felt, hvor medicinsk historie og kultur er de bærende fag.<br />
Der vil blive stillet en række spørgsmål til institutionen for at afdække dens relevans og evne til at<br />
kommunikere selve feltet.<br />
Følgende er spørgsmål, der vil blive ekspliceret:<br />
Det faglige felt der bliver kommunikeret<br />
Medier der bliver anvendt i kommunikationsprocessen<br />
Emneafgrænsningen<br />
Emner der bliver belyst<br />
Metoder til at belyse emnerne<br />
Medier til belysning af emnet<br />
En vurdering af det videnskabelige niveau i formidlingssituationen<br />
En vurdering af formidlers evne til at kommunikere<br />
Afsenders motivation<br />
Den sociale scene<br />
15
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Model til kommunikative sammenhænge<br />
For at effektivere undersøgelsen og tydeliggøre de enkelte elementer opbygges der en model, der også<br />
fanger de relationelle sammenhænge.<br />
Der eksisterer ikke et samlet teoriapparat inden for kommunikationsforskningen, hvorigennem en<br />
universel model og en universel teori kan udledes. 18 Tværtimod eksisterer der en del forskellige<br />
forslag, der hver især dækker deres faglige område og kan lettest beskrives som specialbygget.<br />
Konsekvensen af dette er, at der heri vil blive konstrueret en model med bagvedliggende teoretiske<br />
regler. Disse bagvedliggende teoretiske forudsætninger bestemmer de forudsætninger og regler, der er<br />
forbundet med en afsender, medie og modtager i denne kontekst.<br />
Modellen skal læses som en fastlåsning af det flow af informationer, der som en kommunikation sendes<br />
fra afsender gennem et medium og derefter ender hos modtageren. Der kan være en tilbagemelding fra<br />
modtager tilbage til afsender, stadig gennem mediet. Det er ikke muligt i denne model at kommunikere<br />
uden om et medie, da en direkte personlig dialog også forudsættes at skulle foregå gennem et medie så<br />
som gennem talesprog. Se figur 2.3.<br />
Forklaring på modellen<br />
Knækket på pilene gennem mediefeltet symboliserer den forsinkelse, forvrængning eller berigelse, der<br />
forekommer når et stykke kommunikation bliver sendt ud og filtreret gennem et medie.<br />
Det videnskabelige felt dækker ikke afsender fuldstændigt, da det forudsættes at afsender i en<br />
kommunikativ situation også dækker andre fagområder. Det videnskabelige felt dækker heller ikke<br />
fuldstændigt medieområdet, eftersom mediet ikke forudsættes at være en integreret del af dette.<br />
Masemediet introduceres i modellen som en selvstændig enhed, der kan have en rolle at spille i<br />
formidling af specielt ny viden, men uden en markant betydning i formidlingskommunikationer mellem<br />
feltet og borgeren, der forgår inden for en institutions rammer. Massemediet feltet tænkes dog altid at<br />
have en betydning for den enkelte borger som en slags baggrundsstøj eller ressource, der kan levere<br />
færdigpakkede meninger eller alternativ oplysning. Begreberne baggrundsstøj og færdigpakkede<br />
meninger hænger sammen med en mediekritisk diskurs, hvorimod ressource og alternativ oplysning<br />
hænger sammen med en oplysnings – og demokratidiskurs.<br />
Figur 2.3 Illustration af kommunikationsmodellen<br />
18 Craig<br />
Afsender<br />
Modtager<br />
Det videnskabelige felt<br />
Medie<br />
Massemediet<br />
16
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Modellens vil blive anvendt med et hovedfokus på selve mediedelen, eftersom det er den der<br />
repræsenterer institutionen, og som en den kommunikerende del over for borgeren.<br />
De elementer, der analyseres nærmere, er dem der opbygger institutionen og hver enkelt kommunikativ<br />
del i projektet bliver analyseret for kommunikationsindhold og kommunikationsværdi.<br />
Samtidigt er det de elementer, der er offentligt tilgængelige. Dette betyder at biblioteket, der består af<br />
antikke bøger og skrifter og dermed ikke er tilgængeligt for andre end forskere, ikke undersøges.<br />
Skoletjenesten, der kun er tilgængelig gennem en undervisningsinstitution der har valgt at bruge<br />
Medicinsk Museion i en bestemt undervisningssituation, bliver heller ikke undersøgt.<br />
Institutionen ejer en samling af forskellige effekter, der ikke alle er udstillede. Da disse ikke er<br />
offentlige, undersøges de heller ikke.<br />
De elementer, det dermed er muligt at få adgang til, er de fysiske elementer så som udstillinger.<br />
Webpagen præsenter i vid udstrækning institutionen og skaber kommunikation gennem sin webblog.<br />
Samtidigt undersøges de ikke-stoflige elementer, de verbalt kommunikerede rundvisninger.<br />
Disse elementer undersøges for deres evne til at kommunikere forskningsfeltet medicinsk historie, den<br />
medicinske kultur og til at skabe forståelse for nye bioteknologier. Institutionen præsenterer sig selv<br />
som et kulturelt bindeled eller kulturel formidler mellem borgerne og den hurtige biotekudvikling: ”de<br />
daglige nyhedsbulletiner og den etiske debat skaber behov for at sætte tingene i et historisk perspektiv.<br />
Den hurtige medicinske udvikling stiller krav til en bredere kulturel og historisk forståelse af de nye<br />
bioteknologier og deres landsigtede konsekvenser”. 19 Det undersøges om formålsparagraffen udføres.<br />
Der er tilfælde, hvor det ikke er relevant at undersøge elementerne gennem disse tre<br />
kommunikationsfelter.<br />
Det drejer sig dels om særudstillingen ’Oldetopia’, hvor der i udstillingskataloget specifikt gøres<br />
opmærksomt på, at udstillingen er formidlingsprojektet eller bidraget til den sundhedsvidenskabelige<br />
aldersforskning, der forgår gennem det tværinstitutionelle samarbejde i samarbejdsorganisationen:<br />
International Alliance of Research Universities.<br />
Det drejer sig ydermere om elementet ’Den permanente udstilling’, hvor ambitionen om at<br />
kommunikere medicinsk forskningshistorie, kommer til udtryk gennem medicinsk og kirurgisk historie<br />
gør at udstillingen vil blive undersøgt herigennem.<br />
Inden for institutionen undersøges følgende elementer:<br />
Målsætninger<br />
Årsberetning for 2007<br />
Forskerbloggen<br />
Den fysiske udstilling<br />
Den verbale kommunikation af den medicinske historie gennem offentligt<br />
tilgængelige omvisninger.<br />
Særudstillingen<br />
Undersøgelse af institutionens skriftlige udtryk<br />
De fleste af elementerne har kun et skriftligt udtryk, hvor alene de fysiske udstillinger adskiller sig.<br />
Dog er der en del forklarende tekster til de udstillede genstande, og disse bliver også betragtet som en<br />
tekst tilhørende en bestemt diskurs.<br />
Ovenstående får den konsekvens, at museuminstitutionens elementers skriftlige udtryk vil blive<br />
undersøgt diskursanalytisk, hvor nodalpunkter i en tekst vil blive fremhævet som de bærende elementer<br />
og betydningsdannere. Den følgende enkle udgave af Laclau og Mouffe’s diskursteori, defineres og<br />
fastholdes i disse tre regelgivende definitioner:<br />
19 Http://www.museion.ku.dk/ommuseion/vision.aspx<br />
17
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
”Diskurs forstås som en fastlæggelse af betydning inden for et bestemt domæne.” 20<br />
”Alle tegnene i en diskurs er momenter, og deres betydning er holdt fast ved, at de er forskellige fra<br />
hinanden på en bestemt måde.” 21<br />
”Diskursen etableres ved, at betydning udkrystalliseres omkring nogle nodalpunkter.” 22<br />
Dette betyder eksempelvis, at når jeg undersøger ’emner der bliver belyst’ gennem ’kommunikation af<br />
feltet medicinsk forskningshistorie´ i tekstligt materiale, finder jeg de ord (nodalpunkter) der er centrale<br />
for at holde sammen på diskursen (domæne eller videnskabeligt felt) og de resterende ord (momenter).<br />
De resterende ord får kun deres betydning gennem nodalpunkterne og deres egen betydning kan derfor<br />
udelades eller dømmes mindre væsentlige. Nodalpunkterne og deres tilknytninger viser den betydning<br />
og en italesættelse af et bestemt emne, der foregår indenfor en diskurs.<br />
Angående `det videnskabelige niveau i formidlingssituationen’ bliver dette bedømt, men ikke målt på<br />
sproget enkelhed versus kompleksitet. Jeg vil anvende en skala på tre, hvor 3 er et niveau, hvor sproget<br />
skønnes at kunne læses eller forstås af alle. Man kan sammenligne med en ukompliceret nyhedsartikel i<br />
et gratis-avis-medie. I niveau 2 stiger graden af kompleksitet, sætningerne bliver længere og brugen af<br />
ord stiger antalsmæssigt. En større anvendelse af fremmedord end på niveau 3 forekommer. På sidste<br />
niveau, det højeste sproglige kompleksistetsniveau, er det afgørende træk ikke kun kompleks sproglig<br />
anvendelse, men de forudsætninger læseren formodes at være i besiddelse af. I denne type af tekster er<br />
der et større indehold af indforståede teorier og antagelser.<br />
Under elementet ’formidlers evne til at kommunikere’ skal der i nogle tilfælde foretages en vurdering<br />
af sprogligt materiale, i andre tilfælde en bedømmelse af grafik eller en verbal kommunikativ situation.<br />
For at sikre en acceptabel grad af objektivitet, skal der også her introduceres en skala til vurdering. For<br />
den skriftlige formidling gælder samme vilkår som under bedømmelsen af ’det videnskabelige niveau i<br />
formidlingssituation. Dvs. her graden af den sproglige kompleksitet, men her skal der samtidigt ligge<br />
en bedømmelse af selve evnen til at udtrykke. Et eksempel kunne være: er det kommunikerede udtrykt<br />
på en klar og logisk måde?<br />
Den verbale kommunikation bliver analyseret efter samme principper.<br />
Følgende er det skema, der anvendes ved undersøgelsen af de ovenstående enkeltelementer. Resultater i<br />
udspecificeret skematisk form vil som en verifikation findes i bilag 2a til 2j.<br />
Bilag 2 Skema til analyse af enkeltelementerne<br />
Elementet: xxy<br />
Kommunikation af<br />
feltet medicinsk<br />
Afsenders eksplicerede<br />
motivation<br />
Det faglige felt der bliver<br />
kommunikeret<br />
Emner der bliver belyst<br />
Emneafgrænsning<br />
Formidlers evne til at<br />
kommunikere<br />
Videnskabeligt niveau i<br />
20 Ibid.<br />
21 Ibid.<br />
22 Ibid.<br />
forskningshistorie<br />
Kommunikation af<br />
den medicinske<br />
kultur<br />
Skabe forståelse for<br />
nye bioteknologier<br />
18
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
formidlingssituationen<br />
Medier der bliver anvendt<br />
i<br />
kommunikationsprocessen<br />
Metode til at belyse emnet<br />
Samspils elementet. Den<br />
sociale scene<br />
Forklaring på de spørgsmål der stilles til museets elementer<br />
Hvor det er muligt at finde, for eksempel gennem en specificering gennem målsætninger, visioner og<br />
introduktioner, bliver motiver for det pågældende elements eksistens vist.<br />
Grunden til at dette spørgsmål stilles elementerne er for at undersøge om de faglige felter, man fra<br />
institutionens side ønsker at kommunikere, rent faktisk bliver kommunikeret. Et eksempel kunne være<br />
at undersøge gennem den permanente udstilling, hvilke dele af de tre felter, medicinsk historie,<br />
medicinsk kultur og nye bioteknologier, der kommer til syne og bliver fortalt gennem de udstillede<br />
genstande, deres forklarende tekster og den verbalt kommunikerede rundtur.<br />
’Emner der bliver belyst’ er spørgsmålet, der skal afsløre de emner man har valgt at koncentrere sig om<br />
og den diskurs de relaterer sig til. Diskursanalysen bliver som tidligere nævnt, kun anvendt til tekstligt<br />
materiale, og kommer ikke til anvendelse i samme form på det fysiske rum med de fysiske materialer.<br />
Men principperne vil stadig blive overført, og anvendt til at belyse, hvilke forståelser, forforståelser og<br />
kvalitetsdomme der kommer til udtryk gennem materialerne.<br />
Næste spørgsmål er den emneafgrænsning, der er lagt omkring elementet. Væsentligheden ved dette<br />
spørgsmål skal findes i, hvorvidt institutionen vælger at lægge sig snævert inden for et bestemt<br />
medicinsk felt eller om der er andre felter, man har valgt at inddrage.<br />
Angående formidlers evne til at kommunikere er det kun en vurdering af, hvorvidt man opnår en<br />
acceptabel redundans 23 i de fortællinger, informationer og oplysninger, man serverer for borgerne.<br />
Bruges der for eksempel begreber, der ikke er alment accepterede. Bruges der begreber, der er ude af<br />
kontekst. Måske er fremstillingsformen for banal, alt for redundant og gør derved selve indholdet<br />
banalt. I et sådant tilfælde vil en modtager betragte meddelelsen som useriøs og vil have vanskeligt ved<br />
at gennemgå en receptionsproces.<br />
Det videnskabelige niveau er som tidligere nævnt også underlagt en bedømmelse, og årsagen til at det<br />
bringes ind, er at undersøge hvor komplekst eller enkelt man formår at fremstille et stykke viden.<br />
Spørgsmålet omkring hvilke medier der bliver anvendt i kommunikationsprocessen er relevant ved en<br />
evaluering omkring mediet og dets tilpasning til meddelelsen. Er mediet f.eks. egnet til at fremstille<br />
komplekst viden og det andet spørgsmål, ændres informationen eller den viden der afsendes med det<br />
valgte medie.<br />
’Metode til at belysning af emnet’ refererer til specielle initiativer, der anvendes til at vise et emne. Der<br />
kan være en bestemt måde at fortælle en historie på eller metode at udvælge eller vise nogle udstillede<br />
genstande.<br />
Det sidste spørgsmål stilles ud fra modtagerens perspektiv, hvor der spørges til om der er et socialt<br />
element til stede i kommunikationsprocessen. Dette skønnes at være væsentligt i en situation, hvor<br />
modtageren skal undergå en perception. Selvom fokus er koncentreret om kommunikationen gennem<br />
mediet, er dette et relevant spørgsmål at stille inden for rammerne af den uformelle læringssituations<br />
medie.<br />
23 Fiske<br />
19
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hvorfor kommunikation af viden og af hvilken?<br />
3.0 Lovgivning og regeringsinitiativer<br />
Traditionelt er viden blevet betragtet som den akademiske og videnskabelige frembragte viden, dvs.<br />
forskningsresultater, og denne form for viden er den, der typisk formidles gennem undervisning i<br />
uddannelsessektoren og gennem folkelig oplysning – det store oplysningsprojekt.<br />
Viden og forskning, der supporteres nutidigt gennem den nationale regeringspolitik, er i vid<br />
udstrækning den naturvidenskabelige viden og de tekniske videnskaber og forskning. Samtidigt er det<br />
den, der er fokus på, når viden skal formidles til den brede befolkning, og der tages initiativer til de<br />
større oplysningskampagner. 24<br />
Ydermere er det på dette felt, at de private virksomheder giver økonomisk støtte til forskning og<br />
udvikling.<br />
I forlængelse af disse observationer postuleres det, at æren og anerkendelsen på samme måde følger<br />
den naturvidenskabelige og tekniske forskning. Dette kommer i den vestlige verden bl.a. til udtryk<br />
gennem den prestigefyldte Nobel pris, hvorved forskere honoreres for værdifulde resultater.<br />
Humanioraen bliver anerkendt gennem litteraturprisen som den eneste.<br />
Konkluderende kan siges, at den nuværende regeringen støtter et helt bestemt projekt, det<br />
naturvidenskabelige og samtidigt tager den initiativ til en udvidelse af projektet nemlig fortællingen af<br />
det.<br />
Ifølge den nyeste Universitetslov fra 2003, er de videregående uddannelsesinstitutioner blevet<br />
forpligtigede ikke kun til at uddanne og forske, men samtidigt til at formidle deres forskningsresultater.<br />
Denne forpligtigelse får mange udtryk, og søger man på institutioner, der har emnet på dagsordenen, er<br />
det de humanistiske, der er mindst markante på området.<br />
Men spørger man en humanistisk forsker, om grunden til denne tilsyneladende inaktivitet, vil svaret<br />
falde, at de traditioner for ekstroversitet de humanistiske videnskaber altid har vist, har været<br />
tilstrækkeligt til at markere feltet. Gennem de kunstneriske og litterære udtryk, gennem historien fortalt<br />
som faktuelle beretninger og gennem politisk og social oplysning.<br />
Vil det sige, at naturvidenskaber og teknik halter bag efter i deres evne til at inddrage borgeren i deres<br />
viden på samme måde som humaniora altid har gjort pr. natura, og det er derfor at der tages initiativer<br />
til handlingsplaner for en større udadvendthed?<br />
Eller er det nærmere økonomiske rationelle overvejelser, der driver værket, hvor der altid har været<br />
større økonomiske muligheder i den tekniske, naturvidenskabelige viden. Det er et komplekst emne og<br />
uden interesse i denne sammenhæng, bortset fra at undersøge alternative argumenter for at borgeren<br />
skal undergå et oplysningsprojekt, som tilsyneladende ikke er dødt, men har fået et nyt udtryk. Dette<br />
nye udtryk kan betragtes under et alternativt perspektiv, empowerment, hvor borgeren gennem viden<br />
får muligheder for at tage stilling til generelle samfundsmæssige spørgsmål, forskningen stiller eller<br />
faciliterer,<br />
3.1 Hvilke argumenter kan konstrueres til fordel for en mere udbredt videns - og<br />
forskningskommunikation.<br />
Befolkningsgrundlaget i det senmoderne vestlige samfund ændrer sig i takt med udviklingen af det<br />
samfund det er en del af. Eller det burde være målsætningen for de enkelte borgere som middel til<br />
overlevelse på et acceptabelt socialt niveau. Grundlæggende viser befolkningen interesse for tilpasning,<br />
hvilket bl.a. kommer til udtryk i ungdomsårgangene tilvalg af længere uddannelser.<br />
Denne udvikling som understøttes politisk af en bred vifte af andre årsager end blot en udvidelse af<br />
oplysningsprojektet. Uanset hvilken statsstyret uddannelsespolitik, der er gældende i et afgrænset<br />
24 Vild med viden<br />
20
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
tidsrum, kan fordele ved et højere og til stadighed udvidende uddannelsesniveau, også set fra et individ<br />
perspektiv, finde mange argumenter.<br />
Hvis argumentet accepteres og målsætningen opfyldes er kommunikation af viden fra forskeren til<br />
samfundet vigtigt, da der gennem et ny - oplysningsprojekt også vil foregå en naturlig rekruttering.<br />
Specielt naturvidenskaberne og de tekniske videnskaber har været kendetegnet ved lavere rekruttering<br />
og større arbejdskraftmangel end de andre sektorer. Dette viste sig allerede før den nuværende situation<br />
på arbejdsmarkedet, hvor alle sektorer melder mangel på arbejdskraft.<br />
Et andet vigtigt element, som er et af de styrende rationaler for regeringens nuværende forsknings – og<br />
uddannelsespolitik, er de store økonomiske indtjeningsmuligheder, der altid har været i sektorerne og<br />
stadigt er.<br />
Opsummerende kan argumenterne fremstilles som følger:<br />
Kommunikation af forskning skønnes essentielt til ny - oplysningsprojektet og rekruttering af følgende<br />
årsager:<br />
En så stor del af befolkningen som muligt skal have en længerevarende uddannelse.<br />
Der er store økonomiske potentialer, både traditionelt og i fremtiden, i de<br />
naturvidenskabelige, tekniske, biologiske og medicinske videnskabelige felter.<br />
Disse felter er stadig under udvikling og en del af et fremtidigt samfund<br />
Empowerment af befolkningen. Traditionelt vælger kvinder disse uddannelser fra,<br />
hvilket betyder de reelt vælger en mængde selvstændiggørende jobmuligheder og<br />
indtjeningsmuligheder fra. En mulighed vil også ligge i dette felt for immigranter, til at<br />
trænge ind på et lukrativt arbejdsmarked.<br />
Det sidste punkt understøttes af Stocklmayer 25 , som også giver udtryk for at de naturvidenskabelige<br />
fag fravælges dels af kvinder, men også af de socialt udsatte eller marginaliserede grupper.<br />
En anden gruppe, der også kan drage store fordele at kommunikation af viden eller specielt forskning,<br />
er dem der i praksis udøver videnskaberne. Afhængig af hvordan de planlægger deres ekstroversion, får<br />
det muligvis en betydning for fremtiden. For at overleve og for at være med til at forme fremtiden og<br />
for beholde dens hævdvundne betydning i samfundet, må der ifølge Eckersley ske nogle ændringer:<br />
”But in effecting change, science must itself be changed. While remaining rigorous, science must<br />
become intellectually less arrogant, culturally better integrated, and politically more influential. Science<br />
must become more tolerant of other forms of reality, other ways of seeing the world. It must become<br />
less remote from public culture, with a steadier and steadier flow of influence between the two – in<br />
both directions. And it must contribute more to setting the political agendas. Science communication<br />
has a pivotal role in these changes.” 26<br />
Dette betyder endnu et argument for forskningskommunikation, hvor forskning ikke må forsvinde men<br />
vil, hvis man ikke anlægge et fornyet syn på legitimering af egne handlinger.<br />
Denne artikel stammer fra en samling, hvor diskursen der i vid udstrækning refereres til gennem<br />
artiklerne, er den socialt konstruerede, hvor kultur, socialisering og normer er med til at bestemme i<br />
hvilken retning forskningen skal gå, og på samme måde hvordan den skal se ud. Der opereres ikke med<br />
viden, der kan iagttages under et traditionelt videnskabeligt regime. Når vinklen for iagttagelse lægges<br />
gennem dette diskursive perspektiv, gøres forskningsverdenen enten til en meget magtfuld entitet eller<br />
som hos Eckersley til en meget sårbar entitet. Denne lettere radikale position kan modereres med<br />
synspunktet, at for at kunne tage videnskaber seriøst og for at kunne anvende dem, er der nødt til at<br />
blive indbygget stivhed og faste regler for at ikke ende i den ligegyldige relativistiske ende af det<br />
epistemologiske spektrum.<br />
25 Stocklmayer<br />
26 Eckersley<br />
21
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
3.2 Hvilke traditioner ligger der i vidensformidlingen?<br />
Den veletablerede formidlingsmetode, i form af skriftsproget gennem forskellige typer af tekster, har<br />
siden Gutenberg haft monopol på formidling af forskning inden for det snævre forskningsfelt. En<br />
logisk udvikling, hvor den rent praktiske og nødvendige funktion skriftmediet har gennem lagring på<br />
medier, og med en efterfølgende lettere udbredelse af samme til en større modtagergruppe.<br />
De trykte artikler og monografierne har på samme måde altid været brugt til undervisning af børn og<br />
unge, parallelt med den begyndende popularisering af videnskabelige opdagelser. For at illustrere og<br />
understrege pointer og for at tydeliggøre komplekse problemstillinger eller for at illustrere en<br />
systematik har man samtidigt brugt tegnede illustrationer. I takt med den almindelige tekniske<br />
udvikling er fotografiet taget ind som verifikation og dokumentation af tekstens eventuelle postulater<br />
og teser.<br />
Den mundtlige in situ kommunikation af viden<br />
Det vil sige at det største fokus i al form for formidling har været på enkeltvejs skriftlige<br />
kommunikation eller elektronisk medieret mundtlig kommunikation. Mundtlig og situeret formidling<br />
har traditionelt været forbeholdt den del af populationen, der var under læring og uddannelse. Historisk<br />
set er de eneste undtagelser folkekirken med den mundtlige formidling af et enkelt værk og<br />
folkehøjskolens oplysningsprojekt.<br />
Kirkens funktion i denne forbindelse har været at sikre den korrekte og en ensartet tolkning af et<br />
forståelsesfelt; og man har ikke kunnet overlade denne proces den almindelige borger. Oprindeligt var<br />
det andet formål med forkyndelsen at sikre at også analfabeter fik de kirkelige forståelsesregler<br />
indpodet.<br />
Folkehøjskolens motivation og mål var nogle andre; bl.a. oplysning, opdragelse til demokrati og<br />
underholdning gennem kvalitet. Men det interessante i denne sammenhæng var deres fokus på verbal<br />
formidling.<br />
Men op gennem sidste århundrede er der sket en markant opsplitning af dannelses- og<br />
uddannelsesinstitutionerne, hvor den formelle skriftlige viden blev dannelsesvejen til den<br />
videnskabelige viden, og højskolestrukturen udvikledes til de mere praktisk orienterede højskoler.<br />
Gennem denne udvikling tydeliggøres de hierarkiske forskelle, der delvist har overlevet det<br />
senmoderne.<br />
Hvordan formidles komplekse problemstillinger? Allerede gennem Platon lærte vi, at<br />
formidlingsmetoden er afgørende for om modtageren ændrer sine kognitive mønstre og læring og ny<br />
erkendelse foregår. Hans velkendte dialogiske metode skaber et forum, hvor diskussion og dissekering<br />
af problemstillingen fører deltagerne mod en ny forståelse og ny erkendelse. Hans velkendte metafor<br />
for sin egen rolle i formidlingsprocessen som fødselshjælper, som medvirkende hjælper i en<br />
forståelsesproces.<br />
”…og serverer dig smagsprøver fra alle de kloge, lige indtil jeg får hjulpet dig med at bringe din egen<br />
mening til verden” 27<br />
Ikke altid med endegyldige svar, men nærmere med en forståelse af at inkvisitioner og samtale i en<br />
gensidighed udveksling flytter individet op på et nyere erkendelsesniveau. Disse principper kan<br />
genfindes i den senmoderne uddannelsespædagogik igennem projektmetoden, hvor deltagerne gennem<br />
kommunikative udvekslinger opnår konsensus omkring en tese, problemstilling eller konklusion.<br />
27 Platon<br />
22
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Understøtter uddannelsesinstitutionerne og oplysningsinstitutionerne disse arbejds – og<br />
formidlingsontologier? Dette er et spørgsmål besvares gennem caseinstitutionen.<br />
3.3 Formidling gennem massemedierne<br />
Medieringen af den skriftlige forskningsformidling gennem popularisering har i vid udstrækning<br />
foregået gennem avismediet. Alternativt er der siden 1950’erne foregået en del forskningsformidling<br />
gennem TV og radio. Dvs. den nævnte gruppe, der samlet set ofte bliver benævnt massemedierne har<br />
en stor rolle i at skabe fortællingerne, om den forskning der finder sted, den relevans, den betydning<br />
både for den samlede forskning, men også for det omkringliggende samfund generelt. Dette er både set<br />
fra forskningsverdens perspektiv, men samtidigt set fra modtagerens perspektiv et stort ansvar eller<br />
formuleret under et magtperspektiv, et stort magtpotentiale at aflevere til et felt, der historisk set<br />
opererer efter egne perspektiver. I disse perspektiver findes økonomisk motivation, nyhedsrelevans<br />
eller en fortælling af den gode historie. Disse overvejelser viser sig ofte for massemedierne at have en<br />
højere prioritering en den brede dækning af forskningsnyheder, taget fra alle forskningsfelter.<br />
Hvad er mediets rolle i kommunikationen af viden og hvordan kommer den til udtryk?<br />
F.eks. har Habermas foreslået, at de områder der er domineret af det, der kan kaldes med et Webersk<br />
udtryk målrettet rationel handling, f.eks. som det kommer til udtryk gennem handlinger baseret på<br />
videnskabelig forskning, er vokset i det moderne samfund. Samtidigt har det medført en slags normfri<br />
socialitet, hvor en del usikkerhed hersker. Denne usikkerhed udfyldes hermed af massemedierne og de<br />
har overtaget kommunikationen mellem afsender af viden og brugeren af viden. Det betyder, at for at<br />
opnå et forum til gensidig forståelse, må massemedierne inddrages til at sikre denne gensidige<br />
kommunikation.<br />
Dette gør de også, men efter en afvejning af deres egne præmisser, efter egne normer og økonomiske<br />
hensyn. Men pointen er, at medierne har ressourcerne, det offentlige rum og traditionen for formidling,<br />
deriblandt også den bredere kommunikation af forskning.<br />
Det vil sige, at der ligger problemer gemt i, at anvende massemedier og kun dem til<br />
forskningskommunikation. Her refereres tre væsentlige problemer:<br />
Hvilken forskning er det reelt der bliver refereret?<br />
Hvordan bliver denne forskning refereret?<br />
Er der ikke for meget væsentligt viden, der bliver udeladt i kommunikationen?<br />
For at skabe et realistisk alternativ til masemedierne er der nødt til at eksistere velfungerende uformelle<br />
læringscentre. Disse eksisterer allerede og har en lang historisk tradition, men måske er tiden moden til<br />
at stille nye krav, der kan opfylde forventningerne.<br />
3.4 Viden og dens diskurser<br />
I en diskussion omkring hvordan forskning skal formidles og kommunikeres, er det relevant og<br />
interessant først at afsøge nogle af de diskurser, der bestemmer definitioner af vidensbegrebet.<br />
Viden og dermed dets begreber skønnes at være grundlæggende for en forståelse af den videnskabelige<br />
viden og forskning. Hvis vi vælger diskussionen af vidensbegrebet fra, står vi i en ontologisk limbo,<br />
der giver ethvert vidensbegreb mulighed for at finde en væsentlighed og betydning.<br />
Der startes med en selektion, der skal give et billede af hvor bredt begreberne bruges og defineres i de<br />
forskellige diskurser. Der kan inden for rammerne af dette speciale kun blive refereret et udvalg, og<br />
selektionen er foretaget ud fra følgende kriterier:<br />
Diskurser med relevans for LIS (library and information science) området<br />
Diskurser med relevans for viden der skal kommunikeres og formidles til vidensbrugere<br />
Ontologisk orienterede diskurser<br />
23
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Eksempler på vidensdiskurser<br />
Hierarki diskursen<br />
På baggrund af en artikel af Knox 28 refereres der en diskurs indeholdende en tredelt hierarkisk<br />
konstruktion. En gruppe af forskere inden for et bredt spektrum af discipliner fokuserer på dette<br />
vidensbegreb. Dette er opbygget som et led i et hierarki. Nederst er databegrebet placeret,<br />
informationsbegrebet efterfølgende for til sidst at bygge vidensbegrebet på øverst. Denne konstruktion<br />
forudsætter ydermere, at der forgår en værdiforøgelse, en forfining af vidensoutput når bevægelsen<br />
forgår opad. Det er til sidst muligt inden for strukturen eller oven på strukturen, at tilføje det<br />
allerhøjeste, netop indsigt eller erkendelse.<br />
Perspektiverne i hierarki forståelsen er mangfoldige, men selve konstruktionen er i denne sammenhæng<br />
den mest relevante. Indbygget deri ligger en forståelse af en processuel forandring og en<br />
værdiforøgelse, fra udgangspunktet de rå data som gennem en bearbejdning eller nærmere<br />
datamanipulation fremstår som information.<br />
Informationsbegreber kan inden for denne diskurs forstås som:<br />
data arrangeret efter et meningsfyldt mønster,<br />
eller information er del af en læringsproces og opnår mening i det øjeblik, data bliver<br />
fortolket. Inden for denne deldiskurs opereres der ikke med et vidensbegreb.<br />
information er en værdiforøgelse af data, og ikke kun forstået som monetær, men også<br />
en intellektuel.<br />
Den definition, der i videst udstrækning bringer det agerende individ ind i et samspil med<br />
informationsbegrebet som en manipulator af data er som følger:<br />
”Data endowed with relevance and purpose requires some unit of analysis. It need consensus on<br />
meaning and human mediation is necessary. People turn data into information.” 29<br />
En fortolkning der kan udledes fra citatet, eller nærmere den diskurs der træder frem, er individets<br />
betydning i skabelsen af information fra data. Samtidigt ligger der i definitionen et krav om, at<br />
individet interfererer med data og skaber en meningskonsensus.<br />
Toppen af denne hierarkiske konstruktion er reserveret vidensbegrebet, forstået som noget, der kræver<br />
en form for menneskelig interaktion, noget der har form som tavs viden og kan være svært at overføre.<br />
Dynamisk cirkulær relations diskurs<br />
Som et alternativ til denne opfattelse, er der opfattelser af, at det menneskelige individ har en meget<br />
større betydning i konstruktion af både data, information og viden end tidligere antaget. Et yderpunkt i<br />
denne opfattelse er, at data opstår sidst i processen, og dermed ikke eksisterer som noget givent, der<br />
bare skal hentes ind. Hvor data her forstås som et resultat af menneskelig intervention gennem viden og<br />
forståelsesrammer. Dette åbner op for en radikal konstruktivistisk opfattelse af hele vidensbegrebet og<br />
forståelse for hvordan viden, information og data bestemmes. Se nedenstående figur 1:<br />
28 Knox<br />
29 Knox citerer Davenport’s Information Ecology<br />
24
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Figur 1<br />
Denne opfattelse korrelerer med opfattelsen i den traditionelle semiologi, hvor netop individet gennem<br />
kulturen bringes ind som en medaktør, når betydninger skal afkodes. Det kan ifølge disse teorier ikke<br />
lade sig gøre at ignorere det ekstra led og forvente at viden som her eller betydning som i semiologien<br />
findes derude som noget objektivt, der kan hentes og altid vil have samme faste betydning, bare det<br />
bliver hentet ind på den korrekte måde.<br />
Et alternativ til denne opfattelse er den følgende, der dog i en udvidet form atter inddrager individet og<br />
hans tavse viden.<br />
Knowledge management, viden som en vare der kan kodificeres, lagres og genfindes<br />
Inden for videnstyring eller knowledge management diskursen har vidensbegrebet opnået status dels<br />
som vare og dels som en værdi på samme måde som den traditionelle maskinpark. Dette hænger<br />
sammen med den senmoderne organisations og virksomheds markedsgrundlag, hvor den indlejrede<br />
organisatoriske viden og de enkelte organisationsmedlemmers tavse viden er det, der skal sikre en<br />
overlevelse. Viden har nødvendigvis altid været grundlaget for at anvendelige ideer har kunnet<br />
produceres og markedsføres, men i nutiden er fornyelseshastigheden for produkter accelereret og<br />
dermed skabt en stor afhængighed af innovation og viden.<br />
Organisationsanalytikernes frontløbere inden for organisatorisk læring, Nonako og Takeuchi fokuserer<br />
på, hvordan organisatorisk ny viden skabes og deres vidensfokus er på interaktionen mellem tavs og<br />
eksplicit viden.<br />
Ambitionen er dermed, i dette tilfælde for organisationer, at få transformeret den tavse viden til<br />
eksplicit viden, for netop at få anvendelse af de enorme vidensressourcer, der ligger indlejret der. Deres<br />
to enkle og pragmatiske vidensbegreber, som de har erhvervet fra Polyani, fra bliver forklaret som<br />
følgende:<br />
”Eksplicit viden kan artikuleres i et formelt sprog som inkluderer grammatiske udtalelser, matematiske<br />
udtryk, specifikationer og manualer.” 30<br />
Det vidensbegreb som de finder mere væsentligt er den tavse viden, som de mener,<br />
”……er svær at artikulere gennem et formelt sprog. Det er personlig viden nedfældet i individuel<br />
erfaring og involverer abstrakte faktorer, så som personlig overbevisning, perspektiver og<br />
værdisystemer. Tavs viden har været overset som en væsentlig bestanddel af den kollektive<br />
menneskelige adfærd.” 31<br />
Perspektiverne i disse definitioner har da også medført en opsplitning i hvordan organisationer<br />
forholder sig til viden og hvilke vidensstrategier de anvender. Hvor den eksplicitte viden er den, der<br />
kan kodificeres, gennem og fremfindes og er den tavse sværere at håndtere. Det drejer sig i vid<br />
udstrækning for organisationerne, om at facilitere muligheder for interpersonel videndeling.<br />
Da disse ledende forskere inden for feltet trækker på Mikael Polanyi’s definition på viden, og ikke selv<br />
tilbyder en uddybning af begrebet, skønnes det relevant at trække hans forståelse af viden ind.<br />
30 Nonaka<br />
31 Nonaka<br />
Individer<br />
Data Viden<br />
Information<br />
25
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Som en verifikation af og for at underbygge påstanden om, at de to forfattere reelt er markante inden<br />
for deres felt, skal der i denne forbindelse refereres nogle tal for citeringer. En søgning gennem Google<br />
Scholar viser, at forfatternes monografi ”The Knowledge-Creating Company” har 3575 citations<br />
henvisninger. En artikel med samme artikel udgiver som en del af anlologien ”The Economic impact of<br />
Knowledge” citeres 7986 gange. I ISI Web of Knowledge er samme artikel citeret 230 gange siden<br />
første udgivelse af artiklen i 1991.<br />
Perspektivet i at vise den væsentlige opmærksomhed dels bog plus artikel har fået føres over i en<br />
undersøgelse af det grundlag for den vidensforståelse som Nonaka og Takeuchi bygger deres teorier på,<br />
som ligger inden for feltet videnstyring, som har en videre relevans for hvordan viden opfattes og<br />
anvendes pragmatisk inden for organisation af virksomheder og organisationen generelt.<br />
Mikael Polanyi og vidensbegreber som grundlag for den organisatoriske videnskabelse<br />
Et af de vigtige vidensbegreber hos Nonaka & Takeuchi er begrebet tavs viden. Den tavse viden er i<br />
modsætning til den eksplicitte, sværere at definere, håndtere og formidle. De to hævder at deres<br />
vidensdiskurs stammer fra Polanyi 32 og definitioner og undersøgelser af netop dette vidensbegreb.<br />
Polanyi’s udgangspunkt er, at den tavse viden er allestedsnærværende, da netop individer ikke kan give<br />
udtryk for alt hvad de ved. Strukturen af vidensformen er toleddet, hvor første led det proksimale led er<br />
der, vi har vores tavse viden, der ikke kan verbaliseres. Fra dette udgangspunkt gennem denne<br />
underforståede viden rettes opmærksomheden mod omverdenen gennem det andet led, det distale som<br />
derefter kan fortolkes. Uden at fortolkningen kan forklares. Dette betyder i praksis, at vi kan forstå<br />
helheden uden bevidst at skulle rette opmærksomheden mod enkeltdele.<br />
Som den tavse viden bliver beskrevet hos Polyani og hævdes brugt af de ovenstående forfattere kan<br />
denne form for viden aldrig eksplificeres, men kun observeres i anvendelse.<br />
Viden anskues inden for denne diskurs også som noget personligt, og det gør det derfor vanskeligt at<br />
hæfte betydningen objektiv viden, som er det klassiske vidensideal herpå. Samtidigt betyder det, at<br />
individet som udgangspunkt har selvet, og bruger sit menneskelige personlige sprog, inden for en af<br />
individet accepteret diskurs, til at beskrive de objekter han observerer. Og det betyder samtidigt at et<br />
opgør med det antropocentriske vidensbegreb egentligt aldrig rigtigt har fundet sted; måske kun på det<br />
teoretiske plan, men reelt set aldrig på det praktiske.<br />
”For, as human beings, we must inevitably see the universe from a centre lying within ourselves and<br />
speak of it in terms of a human language shaped by exigencies of human intercourse. Any attempt<br />
rigorously to eliminate our human perspective from our picture of the world must lead to absurdity.” 33<br />
Hans forståelse af den tavse viden, kaldet den personlige viden, kommer til udtryk gennem en kritik af<br />
den objektive eksplicitte viden, som den kommer til udtryk i faktuelle informationer.<br />
Argumentationskæden afsluttes med at vise at også den viden er opstået gennem individer og deres<br />
valg.<br />
Platons diskussion af mulige definitioner på viden<br />
Disse definitioner bringes ind som et historisk og oprindeligt grundlag til en forståelse af, hvad viden<br />
kan være. Platon kommer i sin fremstilling ikke til endegyldige og universelle svar på vidensbegrebet,<br />
han bidrager nærmere en definition af de elementer som viden kan tænkes at bestå af, og de forhold der<br />
kan bidrage til viden. 34<br />
Første påstand fører mennesket ind i vidensbegrebet med individernes sansning som en bestemmelse<br />
af, at viden ikke kan eksistere uden at det først sanses. Samtidigt gøres viden til gennem sansning noget<br />
individuelt og dermed differentieret mellem individer.<br />
32 Polanyi (2000)<br />
33 Polanyi (1962)<br />
34 Platon<br />
26
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
En yderligere udvikling af den relativistiske eller stærkt individualiserede opfattelse er gennem tesen,<br />
der åbner op for, at først i det øjeblik der opstår et møde mellem den sansende og genstanden kommer<br />
tingen til live. Hvilket betyder, at både sansningen og genstanden kan skifte udseende og betydning<br />
over tid i en dynamisk proces. Konsekvensen af dette for en forståelse af viden, gør viden situelt<br />
orienteret og svær at fange og fastholde i et fast medie gennem et skriftsprog. Alt bliver til i en relation<br />
med noget andet.<br />
Gennem den velkendte argumentationsmetode gennem en form for kædeargumentation bevises det, at<br />
viden ikke kan være sansning og at viden ikke kan være relativistisk og kun gælde gennem det enkelte<br />
individ. Det må betyde, at der eksisterer en eller anden form for universel viden.<br />
Det spørgsmål der kan stilles og bliver stillet som et modargument til, at viden er noget individet reelt<br />
set bestemmer sig for, er hvorfor nogle individers viden og undersøgelser (forskning) har en større<br />
værdi i samfundet?<br />
En forklaring, der gives på dette paradoks, er konsensus og demokrati. Hvilket i praksis vil sige, at en<br />
større samling af individer har kunnet komme til over ens med hvilken viden og undersøgelser, der har<br />
haft en så afgørende betydning, at den får status som den bestemmende viden. Dette besvarer ikke<br />
spørgsmålet om hvilken form viden har og hvad den er.<br />
Men konklusionen hos Platon ender op med, at vidensbegrebet kan ikke bestemmes og konkretiseres.<br />
Opsummerende<br />
Det er de gennem ovenstående eksempler på vidensbegrebet ikke muligt at syntetisere en<br />
vidensdiskurs, hvilket i realiteten heller ikke var udgangspunktet for afsnittet.<br />
Det har dog gennem de viste eksempler været muligt, at verificere kompleksiteten i begrebet. Dog er<br />
der et gennemgående træk ved de eksempler, der er udvalgt. Dette gennemgående træk er individets<br />
betydning, der bliver inddraget i vidensbegrebet, dels i skabelsen af afsendt viden og dels i<br />
modtagerens fortolkning.<br />
Når individet bliver inddraget, mister viden sin betydning som noget, der bare skal hentes ind udefra<br />
den virkelige verden og beskrives på den korrekte måde for at modtager kan forstå den, dvs. at viden<br />
mister status som noget endegyldigt og som noget med kun ét udtryk. Så dilemmaet omkring, hvordan<br />
forskningen skal formidles, forståeligt og uden betydningstab, bliver et redundant dilemma. Ikke sådan<br />
at kommunikationen af et stykke viden skal antage relativistiske former eller kun kan antage<br />
relativistiske former. Nærmere en accept af, at når individer er med i spillet, vil der altid blive<br />
manipuleret, ændret, fortolket og jongleret med viden så det oprindelige udtryk ændres.<br />
Denne pointe er væsentlig at bringe med over i forskningskommunikationen og som en accept af at det<br />
kun er et begrænset udvalg af viden, der kan formuleres og vises gennem et stykke kommunikation.<br />
Det er ikke et interessant eller muligt mål, at sikre at viden bliver transporteret til en modtager intakt<br />
eller kun med en uvæsentlig reduktion. Det, der derimod er interessant og væsentligt, er om den viden<br />
der udvælges til kommunikation har en relevans og hvilken diskurs den refererer til.<br />
Relevansbegrebet knytter sig til det enkelte individ og hans behov for viden på et specifikt område. Når<br />
man undersøger en institution for dens relevans, er et ikke en bedømmelse af om den viden der<br />
fremstilles er relevant samlet, nærmere om et individ kan finde relevans i det fremstillede.<br />
Vigtigheden i at vide hvilken diskurs et stykke viden refererer til, findes i den verden der fremstilles<br />
gennem den. Det er væsentligt for en modtager, at forsøge at forholde sig til og forstå, at de faktuelle<br />
tilstande han bliver præsenteret for reelt set er udtryk for, at der er foretaget nogle valg, af<br />
kommunikator og det der vises kun er et udtryk dette valg. Ikke hermed forstået at valget ikke er<br />
relevant eller informerende og udtryk for kommunikators samlede vidensmængde på området, men det<br />
er et valg!<br />
27
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Undersøgelse af case gennem kommunikationsmodel<br />
4.0 Præsentation af Medicinsk Museion<br />
Københavns Universitet er en stor institution set i et nationalt perspektiv, med 35.000 studerende, 1800<br />
ph.d. studerende og 7500 ansatte 35 , med en tilsvarende stor forskningsmængde. Dette betyder, at der<br />
er et stort og komplekst behov for at kunne dokumentere en opfyldelse af krav om vidensdeling og<br />
forskningskommunikation.<br />
Der er del institutioner underlagt Københavns Universitet med museums – og dermed<br />
formidlingsfunktioner. Disse omfatter ud over Medicinsk Museion, Arboretet (forstbotanisk have),<br />
Botanisk Have og Museum, Det Biovidenskabelige Fakultets Have, Pometet (samling af Æbletræer),<br />
Veterinærhistorisk Museum, Zoologisk Museum og Øresundsakvariet. Disse institutioner har eksisteret<br />
i en lang tidsperiode, og har i vid udstrækning opnået en ny form for relevans og legitimitet gennem de<br />
nystillede krav om forskningskommunikation. Disse aldersmæssigt gamle og til en vis grad<br />
traditionsbundne museer undergår fornyelsesprojekter og gendannes som det specielt ses gennem<br />
Medicinsk Museion, med en ekstrovert og fornyet evne til at synliggøre sig og samtidigt postulere<br />
forskningsformidling.<br />
Hvordan dette fornyede kommunikationslandskab præsenterer sig og opfylder sine ambitioner om<br />
synliggørelse og relevans undersøges i det efterfølgende.<br />
Hvad undersøges?<br />
I metodeafsnittet blev der opstillet en liste over de elementer, der ligger inden for<br />
undersøgelsesområdet. Disse elementer er karakteriseret ved at være offentligt tilgængelige, i<br />
modsætning til biblioteket, en del af den fysiske samling og skoletjenestens fysiske undervisning. De er<br />
som følger:<br />
Målsætninger<br />
Årsberetning for 2007<br />
Forskerbloggen<br />
Den permanente udstilling<br />
Den verbale kommunikation af den medicinske historie gennem offentligt<br />
tilgængelige omvisninger.<br />
Særudstillingen<br />
Disse elementer undersøges gennem den konstruerede model for at afdække deres individuelle værdi<br />
og funktionsdygtighed i en kommunikativ situation og deres evne til at kommunikere institutionens<br />
målsætninger. Elementerne undersøges, som beskrevet i metodeafsnittet gennem evnen til at<br />
kommunikere feltet medicinsk forskningshistorie, den medicinske kultur og nye bioteknologier.<br />
I bilagene 2a – 2j er resultaterne præsenteret og der kan ses de enkelte elementers analysedetaljer.<br />
35 Københavns Universitets udviklingskontrakt<br />
28
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Medicinsk Museion begrænser sin udadvendte aktivitet til kun få ugentlige åbningsdage: onsdag,<br />
torsdag, fredag og søndag fra kl. 13-17. I dette tidsrum er der tre rundvisninger med en guide, og det er<br />
dermed ikke muligt at undersøge samlingerne i eget tempo og efter egne interesser.<br />
Særudstillingen benytter samme åbningstider som den faste, dog er der frit tilgængeligt.<br />
Disse kraftige begrænsninger i borgerens mulighed for at finde viden og information om feltet,<br />
modsvares og kompenseret til gengæld gennem en rimelig udbygget webpage, med oplysninger<br />
omkring samlingerne, særudstillingerne og den forskning der foregår på institutionen.<br />
Dette betyder, at en rimelig analyse at forskningskommunikation gennem institutionen også må tage fat<br />
i den virtuelle kommunikation og det skriftlige materiale der i øvrigt knytter sig til og beskriver stedet.<br />
4.1 Målsætningerne<br />
’Om Medicinsk Museion’<br />
Der er to umiddelbart offentligt tilgængelige steder, hvor målsætninger for institutionen kan ses, dels<br />
gennem deres delwebside ’Om Medicinsk Museion’ og dels gennem delwebsiden ’Ide og visioner’.<br />
Grunden til at disse anvendendes til at undersøge målsætningerne ligger gemt i specialets formål, at<br />
undersøge kommunikation af forskning til borgeren. Det betyder, at dette stykke information må være<br />
rimeligt let tilgængeligt, eftersom borgeren ikke kan forventes, at skulle etablere en større<br />
informationssøgning for at finde de specifikke oplysninger. Derfor vælges Medicinsk Musion’s<br />
hjemmeside som basis informationssted, og de oplysninger, der findes dér, vil komme til at<br />
repræsentere forklaringen eller kommunikationen på de specifikke emner.<br />
Disse websider er pr. tradition meget korte og præcise netop for at passe til mediet, der bliver<br />
kommunikeret igennem, og websiden ’Om Medicinsk Museion’ lever op til denne tradition.<br />
Resultaterne af analysen er som følger:<br />
Motivationen til målsætningerne kan findes i formuleringen: at dét institutionen undersøger, er om<br />
medicinsk forskning generelt har påvirket vores liv, og hvordan kulturen har påvirket den medicinske<br />
udvikling i fortid og nutid. Det vil sige, at det er den gensidige påvirkning samfund – forskningsfelt,<br />
der undersøges og er drivkraften og dermed motivationen i museionprojektet, ifølge den officielle<br />
kommunikation til borgeren.<br />
Kommunikationen af de tre videnskabelige felter er meget kort beskrivende, og til at illustrere den<br />
medicinske forskningshistorie, er der medtaget et billede af et gammelt lægeinstrument.<br />
Den medicinske kultur perspektiveres til den græske mytologi og biomedicinen nævnes kun gennem<br />
det satsningsområde, der dækker biomedicinens kultur og historie gennem de sidste 50 år. Det<br />
generelle felt bliver belyst gennem emner, der dækker arbejdsområder, påvirkning af samfundet,<br />
påvirkning af den medicinske udvikling, en ikke-traditionel forskningsafdeling og græsk mytologi.<br />
Angående emneafgrænsning, holdes præsentationen sig stramt inden for emnerne, og dette ses i<br />
sammenhæng med, at det skriftlige materiale er meget kort.<br />
Formidlerens evne til kommunikation, hvis målet er at alle borgere skal have mulighed for at forstå<br />
websidens tekst, er udmærket. Teksten er enkel og kan forstås af de mange.<br />
Eftersom mediet er webbaseret bliver metoden både begrænset og beriget heraf. Metoden er typisk for<br />
dette medie, lette korte tekster, med tesaurisk pandorisk struktur, hvor hvert element kan udfoldes<br />
gennem mange trin, der i princippet er uendelige, eftersom der på hver ny tekstside kan optræde et nyt<br />
link.<br />
’Idé og visioner’<br />
De fem punkter i målsætningerne og visioner kan kondenseres til det følgende:<br />
29
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
1. Ifølge Universitetsloven skal disse institutioner, udover at fortage forskning, være<br />
kulturbærende institutioner, ”der skal sikre viden og vidensformidling med det omkringliggende<br />
samfund”. 36<br />
2. Mediernes generelle dækning og de etisk debatter det skaber i et samfund ”skaber et behov for<br />
at sætte tingene i et historisk perspektiv”. 37 Samtidigt nævnes udviklingen i biotekforskningen,<br />
”der stiller krav til en bredere kulturel og historisk forståelse af de nye bioteknologier og deres<br />
langsigtede konsekvenser.” 38<br />
3. En styrkelse af forskning og forskeruddannelsen inden for ”den medicinske kultur”. 39<br />
4. ”Et sted for faglig og kulturel refleksion”. 40<br />
5. Institutionen skal skabe et brud mellem den herskende opfattelse af, at der en uoverskridelig<br />
grænse mellem forskning og formidling (kommunikation). Museion skal kunne rumme alle fire<br />
funktioner: forskning, undervisninger, samlinger og formidling (kommunikation).<br />
Igennem denne side kommer målsætningerne meget tydeligere til syne. Motivationen fra afsender til at<br />
formulere siden, findes netop gemt i disse krav der stilles eksternt, hvor den nye universitetslov<br />
fremhæver formidlingspligten for universiteterne.<br />
De hævder at massemedierne og den etiske efterfølgende etiske debat i det offentlige rum, ”skaber<br />
behov for at sætte tingene i et historisk perspektiv”. Hvad afsender helt præcist mener med denne<br />
formulering, kan muligvis bedre forstås gennem en diskursiv tilgang. Sætte tingene i et historisk<br />
perspektiv, tilhører en diskurs, der dels tror på at tingenes udvikling har en betydning for at skabe en<br />
modererende opfattelse af status quo. Dvs. tingene er som de er, fordi de har udviklet sig derhen. For<br />
biomedicinens vedkommende vil det betyde, at et eventuelt mediekritisk, forkert eller forvrænget<br />
billede af feltet, kan der rettes op på, dels ved en historisk forståelse der vil give en kulturel forståelse,<br />
hvilket efterfølgende vil betyde en nutidig forståelse.<br />
Det tredje punkt er ikke et, der i første omgang har betydning for borgeren; set som er individ der ikke<br />
har en fast tilknytning til institutionen. Det er først når resultatet af den styrkede forskeruddannelse og<br />
forskning skal kommunikeres ud til en større offentlighed, at det får betydning.<br />
Institutionen ser sig selv som et forum for faglig og kulturel refleksion, uden at definere nærmere<br />
hvilken gruppe af individer dette involverer.<br />
Punkt fem er rigtigt interessant i denne sammenhæng, eftersom det er her, at der gives lovning på<br />
overskridelse af traditionelle grænser mellem forskere og borgere.<br />
4.2 Årsberetningerne<br />
Den umiddelbart lettest tilgængelige årsberetning, er dét uddrag fra Årsberetning 2006, der dækker året<br />
2005, der kan ses på hjemmesiden. Denne er ikke den sidst udgivne og hjemmesiden burde have været<br />
opdateret.<br />
Et trin nedad på tilgængelighedsstigen er Årsberetning 2004 og Årsberetning 2003 som kan<br />
downloades fra samme side, årsberetningssiden, som pdf-fil.<br />
Den sidst udkomne Årsberetning kan købes på museion og koster 100 kr. og selvom prisen ikke er høj,<br />
kan man ikke forvente at de besøgende køber den, medmindre de har et udtalt behov for og lyst til<br />
yderligere informationer.<br />
Som tidligere antydet har den virtuelle kommunikation fået en stor betydning for Museion og derfor<br />
tages først fat i den årsberetning, eller nærmere præsentationen og kondenseringen, der som sagt ligger<br />
på hjemmesiden.<br />
36 http://www.musion.ku.dk/ommuseion/vision.aspx<br />
37 Ibid.<br />
38 Ibid.<br />
39 Ibid.<br />
40 Ibid.<br />
30
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Afsenderen af kommunikationen er afdelingslederen på stedet og hans motivation ligger først og<br />
fremmest i at levere den traditionelle redegørelse for, hvad der egentlig forgik i året. På samme tid vises<br />
institutionens fornyede legitimitet gennem beskrivelser af det nye projekt, ’Danish Biomedicine 1955-<br />
2000’, som har opnået store fondsmidler fra Novo Nordisk Fonden.<br />
Afsenderens egen personlige legitimitet bliver bekræftet gennem de store ændringer, der er sket med<br />
oprydning i og registrering af samlingerne siden hans tiltrædelse i 1999.<br />
Det ligger tillige i hans motivation at redegøre for de tiltag, der er sket i året. Så som udvidede<br />
forskeraktiviteter med ansættelser af nye forskere med efterfølgende udvidede seminarprogrammer.<br />
Den virtuelle kommunikation hævdes forbedret gennem hjemmesiden og oprettelsen af forskerbloggen.<br />
Samtidigt formuleres nye arbejdsformer og metoder i institutionen gennem en flytning af fokus fra<br />
selve samlingen med en gruppe af tilknyttede kuratorer. I stedet fokuseres nu på ’projektbårne<br />
samarbejder med sundhedssystemet’. 41 Videre formuleret som samarbejde mellem institutionens egen<br />
viden omring museologi og historie og den viden og informationer der findes i selve sundhedssystemet<br />
og på biomedicinske laboratorier.<br />
Bliver felterne medicinsk forskningshistorie og de nye bioteknologier kommunikeret gennem<br />
hjemmesidens ikke opdaterede årsberetning?<br />
Det sidste felt får en del opmærksomhed gennem det nye projekt, hvor nogle praktiske detaljer<br />
beskrives og der er en henvisning til projektbeskrivelsen i årsskriftet, dog uden et link. Samtidigt er der<br />
en henvisning til forskerbloggen, der kan give oplysninger om det nye biomedicinske felt.<br />
Medicinsk forskningshistorie bliver fortalt gennem nogle generelle overvejelser over, hvordan historie<br />
som fag bliver konstrueret. Det betyder, at der i denne konstruktion ligger muligheder for frihed og<br />
samtidigt ligger der et ansvar i, at kunne fæstne denne frihed i noget reel viden, data eller<br />
informationer.<br />
Årsskriftet for Medicinsk Museion 2007<br />
Årsskriftet består af 9 artikler og lister over museumsrådet, seminarer, udstillinger, præsentation af den<br />
nye blog, publikationer, tillidshverv og personale.<br />
Det er ikke stort, af A5 format, med en rimelig afdæmpet grafik. Det er ikke et årsskrift, der signalerer<br />
pompøsitet nærmere sen-modernitet. Siderne og teksten varierer mellem sort hvid og to farver, hvilket<br />
kan gøre artiklerne ikke så læsevenlige. Der er en del illustrationer og fotografier. De fotos bogen<br />
indeholder, er hovedsageligt historiske billeder, og billeder af historiske genstande. Den største<br />
sammenhægende fotoserie er fra en særudstilling, en kunstudstilling med temaet ’sygdommens<br />
ansigter’.<br />
Den første indledende artikel, med titlen ’Medicinsk Museion: Jubilæum på skrift’ markerer sig kun<br />
ved at præsentere de andres indlæg og kort redegøre for det opkommende jubilæumsår, som dog ikke<br />
præsenteres specielt.<br />
Andet artikel, ’De nioghalvfems år der gik ….’ er noget mere markant i sin faglighed, med en tydelig<br />
motivation for den afsendte kommunikation. Man ønsker heri at fortælle baggrunden for museet og den<br />
historie, der ligger bag dets konstruktion. Samtidigt ønsker man at belyse de ændringer, der er sket i de<br />
lægevidenskabelige diskurser, både den 100-årige og den nutidige.<br />
Kommunikation af feltet medicinsk forskningshistorie ses gennem de ændringer i opfattelsen, der er<br />
sket fra det tidspunkt, hvor lægevidenskaben var del af den tekniske fascination, der var fremherskende<br />
på tidspunktet. Det nutidige sundhedsvæsen har helt andre og forskellige prioriteringer.<br />
Kommunikationen af den medicinske kultur nævnes lidt usædvanligt og helt særskilt sammen med de<br />
bygninger museion har til huse i. Disse bliver ifølge forfatteren defineret som den kulturelle arv.<br />
41 Årsskriftet<br />
31
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
De nye bioteknologier nævnes i forbindelse med, den ændring i menneskets diskurs, hvor det enkelte<br />
menneske måske ikke længere kan opfattes som et individ med sygdomme og sundheder, men nærmere<br />
som et genetisk kort, hvilket kan ændre vores identitetsmønstre.<br />
Artiklen deler sig i to, hvor i den første halvdel den historiske diskurs, hvorunder museet startede,<br />
beskrives. Det drejede sig om lægevidenskabens status i den ny-tekniske verden, som havde den<br />
afsmittende effekt på en samling, at det var eksempler på disse tekniske vidundere man ønskede at<br />
gemme for fremtiden.<br />
Herefter bevæger den sig over på den nutidige, hvor sundhedsvidenskab har bevæget sig over på<br />
videnskabelige felter, hvor samfundsøkonomier og opfattelser i folkesundhed i vid udstrækning er<br />
styrende for feltet.<br />
Artiklen er meget kort, to A5 sider, og formuleret i et meget lettilgængeligt sprog, uden markante<br />
henvisninger til underforstået viden.<br />
Tredje artikel, ’Jagten på den biomedicinske kulturarv’ drejer sig om de ændrede perspektiver på<br />
museets samling fra 1907, da samlingen startede til nutiden. Det er samtidigt vigtigt for forfatteren at<br />
signalere, at selve samlingen er grundkernen i et museum, og derfor skal der indsamles under meget<br />
specifikke mål. Han benytter den traditionelle museologiske tænkemåde, at en samling er en<br />
dokumentation for eftertiden, og at det er igennem specifikke valg, at man vælger at vise en kultur<br />
under en bestemt diskurs. Men det lidt paradoksale i samlingen er den indbyggede tilfældighed, der har<br />
været indsamlingspolitikkens vilkår tidligere. Man samler i vid udstrækning, hvad man får doneret.<br />
Dette vilkårlige element, vil men bort fra i nutiden, ved at synliggøre institutionen. Denne synliggørelse<br />
skulle sikre en mere målrettet donation.<br />
Det er væsentligt for afsender igennem dette at vise hvilke konsekvenser for samlingen de nye<br />
perspektiver får på denne. Dvs. en legitimering af den ændrede indsamlingspolitik.<br />
Spørgsmålet om det faglige felt bliver kommunikeret, kan besvares positivt, og kommunikationen af<br />
den medicinske forskningshistorie kommer i vid udstrækning til syne gennem beskrivelserne af de<br />
ændringer museet for tiden gennemgår. Dette gennem beskrivelsen af historien fra 1907 og frem. Det<br />
samme gælder for kommunikationen af den medicinske kultur. Den medicinske historiske kultur<br />
kommer konkret til udtryk gennem beskrivelserne af metoden til samling af genstande, hvilket hænger<br />
sammen med opfattelsen i hvad der var væsentligt i perioden. I samlingens opstart havde man et fokus<br />
på, at alle eksempler på genstande skulle indsamles, hvilket hænger sammen med den fascination af de<br />
nye tider tekniske landvindinger.<br />
Denne metode at opbygge en samling på har ændret sig i nyere tid til en metode, hvor der indsamles<br />
efter en bestemt fastlagt metodik og tematik. Og fokus er ifølge artiklen nu:<br />
”den danske biomedicinske udvikling efter 1950” 42<br />
Samlingen skal koncentrere sig på dette punkt og gennem artiklen beskrives, hvilke betydninger de nye<br />
bioteknologier har på den måde sygdomsbekæmpelse udføres i nutiden. Dette har nødvendigvis en<br />
afsmittende affekt, når feltet skal kommunikeres. Man kan ikke længere i samme grad vise synlige<br />
instrumenter etc. En del lægevidenskabeligt arbejde foregår i dag virtuelt, og dette er svært at<br />
kommunikere til borgerne.<br />
Samlingen omkring dette videnskabelige felt er meget mangelfuld og undskyldes med pladsmangel.<br />
Men den nye museumsinspektør ser her en mulighed for at legitimere den ændring i<br />
indsamlingspolitikken, han er talsmand for:<br />
’Men problemet skyldes nok snarere, at indsamling af genstande fra de seneste 50 års biomedicinske<br />
udvikling byder på nogle helt særlige udfordringer, der ikke i samme grad er gældende for<br />
indsamlingen af genstand fra tidligere perioder. Det er udfordringer, der især handler om måden man<br />
opfatter den moderne biomedicins genstande på.’ 43<br />
42 Årsskrift<br />
43 Årsskrift<br />
32
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Et vigtigt aspekt er, at man i større grad på Museion vil samarbejde med forskere fra de berørte felter.<br />
Dette er en væsentlig pointe i en sammenhæng med kommunikation af forskning, netop fordi et mål for<br />
en god samling af oplysninger er, at den kommer mere direkte fra kilden. Det betyder, at de nyeste<br />
forskningsresultater burde kunne kommunikeres uden for megen forsinkelse og for mange mellemled.<br />
De emner der bliver belyst i artiklen er i vid udstrækning underlagt det museologiske felt med en masse<br />
overvejelser omkring den ændrede lægevidenskabelige diskurs, der dermed også skal kommunikeres<br />
tilsvarende anderledes. Metoden, der anvendes til at belyse emnet, er gennem de historiske data og<br />
informationer fra feltet, medicinsk historiesamling.<br />
Samtidigt refereres der eksempler på det samarbejde, man ønsker fremtiden også i støre udstrækning<br />
skal bestå af.<br />
Gennem billedmediet, der anvendes i artiklen til belysning af emnet, vises de initiativtagere, der<br />
oprindeligt startede samlingen. Artiklens tre fotografier er mellem 80 og 100 år gamle og viser<br />
ydermere et foto af den ældste af tandlægeklinikerne, der er opstillet på museion. Den victoriansk<br />
inspirerede tandlængestol er i centrum af billedet. Der er også et foto af et af de tidligere<br />
elektromikroskoper og et foto af et biomedicinsk laboratorium.<br />
Fjerde artikel, ’Et nyt elektron mikroskop med mange perspektiver’ er en udvidelse og samtidigt en<br />
indsnævring af fokus på et element inden for den biomedicinske forskning, det netop erhvervede<br />
elektronmikroskop.<br />
Det motiverende element bag artiklen er ønsket om at fortælle om grunden til, at man på Museion har<br />
accepteret og modtaget et elektronmikroskop til samlingen og hvor meget ekstra arbejde, det har<br />
betydet. Der ligger ydermere et ønske om at fortælle om baggrunden for en udvidelse af en allerede<br />
omfattende mikroskopsamling med et nyere eksemplar.<br />
Mikroskopet har en stor didaktisk værdi og har også værdi som kunstindustriel genstand.<br />
Genstanden ligger også inden for Museions fremtidige satsningsområde, den moderne biomedicins<br />
kultur og historie.<br />
Kommunikationen af feltet medicinsk forskningshistorie sker gennem fortællingen af mikroskopets<br />
historie og dets betydning kulturelt gennem dets form, hvor formgivningen har en teknisk industriel<br />
betydning.<br />
Det faglige felt bioteknologi er artiklens principielle hovedfokus, eftersom den laboratorieteknik<br />
mikroskopet er en del af, er et af de vigtigste elementer inden for feltet.<br />
De emner, der bliver belyst, er en rimelig detaljeret beskrivelse af, hvordan mikroskopet fungerer, og<br />
samtidigt hvordan det adskiller sig fra det klassiske mikroskop.<br />
Der beskrives hvordan man igennem en tids – og felttypisk genstand kan frembringe forklaringer på<br />
datiden. Ydermere er det en del af Museions satsningsområde for fremtiden.<br />
Museet har flere hundredtusinde genstande og billeder i sin samling, men indsamler stadig. Dog er der i<br />
nutiden store overvejelser omkring de nye ting, man vælger at indlemme i samlingen. En af de mest<br />
markante indlemmelser i nutiden er elektronmikroskopet, der har været anvendt i 30 år fra 1967 –<br />
2000.<br />
Selvom det har involveret en masse praktisk arbejde at indlemme et sådant mikroskop i samlingen er<br />
det gjort, fordi den resterende mikroskopsamling består af gamle genstande. Det adskiller sig samtidigt<br />
markant fra de traditionelle mikroskoper i sin tekniske opbygning.<br />
I en udstillingssammenhæng er der i modsætning til de lidt ældre genstande et større behov for<br />
forklaringer omkring funktionen og brugen af et elektronisk mikroskop; det er vanskeligt for en<br />
uindviet umiddelbart at forstå, hvordan det fungerer. Det interessante i et sådant instrument er selve<br />
opbygningen og hvad der virkeligt foregår, når det er i anvendelse.<br />
Mikroskopet er et godt udgangspunkt til en fortælling af den forskningshistorie, der ligger bag brugen<br />
og de målinger og undersøgelser det har været en del af. Samtidigt fortæller det om ændringen i den<br />
medicinsk videnskabelige diskurs, hvor cellen og DNA’et fik en markant og styrende betydning.<br />
Forfatteren af artiklen refererer til en amerikansk biolog, der undersøgte tesen omkring den diskursive<br />
ændring i den biologiske forskning, som elektronmikroskopet var en medvirkende årsag til.<br />
33
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Emneafgrænsningen i artiklen er holdt temmelig stramt inden for elektronmikroskopets historie og<br />
hvilken betydning, det har for samlingen.<br />
Det perspektiv, der er valgt at fortælle omkring genstandens historie og betydning, er set gennem<br />
Museions perspektiv og behov.<br />
Der er to fotografier i forbindelse med artiklen og desuden en teknisk funktionstegning af det<br />
elektroniske mikroskop, der er taget fra den instruktionsmanual, der fulgte med fra producenten.<br />
De to fotografier forestiller henholdsvis professor Moe fra Københavns Universitet, der arbejder ved<br />
mikroskopet og et æstetiskt smukt gammelt messingmikroskop fra Museions samling.<br />
Femte artikel, ’Medicin-historisk topografi. En vandring i Frederiksstaden hvor moderne kirurgi,<br />
medicin og hospitalsvæsen opstod’.<br />
Kommunikation af feltet medicinsk forskningshistorie bliver foretaget gennem bygningernes og<br />
områdets historie. Kommunikation af den medicinske kultur, hvor fokus ændres til datidens medicinske<br />
kultur bliver beskrevet som en grandios affære. Det indtryk man får af perioden gennem artiklen, er det<br />
meget ambitiøse og pompøse udstyrsstykke, der blev igangsat gennem markant og dyrt byggeri af en så<br />
høj kvalitet, at det i vid udstrækning stadigt eksisterer. Samtidigt begynder det videnskabelige felt at<br />
markere sig med udbygningen af de forskellige sundhedsvidenskabelige uddannelser, kirurgien,<br />
fødselshjælpen, vaccinationen og forskning i medicin.<br />
Der skabes ikke forståelse for nutidens nye bioteknologier, eftersom artiklen har et historisk sigte, men<br />
starten på den forståelse for biologiske vira man havde allerede i 1700-tallet vises gennem fortællingen<br />
om vaccinationsprogrammet mod kopper.<br />
Forfatteren til artiklen bliver beskrevet som formand for Venneforeningen Medicinsk Museion uden<br />
yderligere oplysninger.<br />
Artikelforfatterens motivation er, udover at fortælle den relevante historiske beretning, at markere to<br />
jubilæer, dels for det medicinske museums 100 år og dels 250 året for åbningen af Frederiks Hospital.<br />
Ydermere er det centralt, at gennem dette perspektiv at fortælle områdets historie.<br />
Det faglige felt, der bliver kommunikeret, er det historiske gennem Det Kongelige Frederiks Hospitals<br />
historie, historien omkring bygningerne i Bredgade, hvilken brug de har haft og hvornår de blev<br />
bygget. Det historiske perspektiv bliver gennem artiklen også rettet på den nystartede fødselsafdeling<br />
for de fattige og starten på det kommunale hospital. Historien bag programmet og starten på<br />
koppevaccinationer bliver også fortalt.<br />
De emner, der bliver belyst, er helt konkret det danske sundhedsvæsens historie, dog specielt<br />
bygningernes historie. Inden for emneafgrænsningen tages hele områdets arkitektoniske historie med.<br />
Forfatteren beskæftiger sig med bygninger, deres arkitekter, hvilke kendte personer, der har været i<br />
berøring med dem.<br />
Metoden, han anvender til at belyse emnet, er overvejende gennem årstal og historiske navne og en<br />
milepæl i sundhedsvidenskaben: koppevaccination.<br />
Der er anvendt tre illustrationer til belysning af emnet. To fotografier, hvor det ene viser den model, der<br />
er opbygget af Frederiksstadens Sundhedsby og som kan ses i Medicinsk museion. Det andet viser en<br />
lille bygning bag Medicinsk Museion fra 1792 og blev oprindeligt bygget til laboratorium for<br />
koppevaccinationsprogrammet, der allerede på tidspunktet blev startet.<br />
I artiklen er der også en kopi af de originale facadetegninger af hospitalskomplekset.<br />
Denne artikel er udtryk for en bestemt historisk diskurs, hvor netop pejlemærker så som personnavne,<br />
årstal og stednavne er de elementer historien skrives omkring.<br />
Forfatteren til artiklen hævder selv, at den er udformet som en byvandring i området, hvor han fortæller<br />
om de bygninger, der stadig står og dem der forsvandt og deres anvendelse.<br />
Det betyder, at de bærende elementer, det der har betydning for historien er de rammer, bygningerne<br />
sætter.<br />
Området er meget rigt på den type af historie, forfatteren til artiklen bidrager med, eftersom en stor del<br />
af bygningerne fra perioden stadigvæk står.<br />
Hele området omkring det gamle hospital beskrives, og før der startes på selve hospitalet baggrund og<br />
historie.<br />
34
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Initiativtagerne, arkitekterne og inspirationen fra et tilsvarende hospital i Berlin beskrives.<br />
Der berettes også om starten på den kirurgiske uddannelse, hvor instituttet blev åbnet i 1787.<br />
I den sjette artikel, præsenteres endnu en nyerhvervelse til samlingen, nemlig et stort maleri, der<br />
portrætterer en tidligere patient på det psykiatriske hospital, Sankt Hans Hospital, hvor hun boede fra<br />
1917 til 1941. Gennem artiklen beskrives dels selve maleriet, dels de anekdotiske historier der omgav<br />
kvinden og dels de faktiske oplysninger man har til rådighed omkring hendes sygdomsforløb.<br />
Det væsentligste i denne artikel er dels at fortælle historien om den kvinde, der bliver portrætteret,<br />
fortælle om kunstneren bag maleriet og samtidigt fremstille det som en væsentlig ny tilføjelse til<br />
museets samling.<br />
Det felt, der bliver kommunikeret, er i vid udstrækning den patientkultur, der dominerede på hospitalet<br />
på tidspunktet og kunstnerkulturen fra perioden, hvor maleriet blev udført. Patienterne blev i vid<br />
udstrækning sorteret efter deres sociale klasse, hvor det rent praktisk foregik som en udskillelse efter<br />
økonomisk formåen. Plejen var opdelt i tre klasser, hvor patienter på tredje klasser ikke skulle betale<br />
for at bruge hospitalet, men det skulle derimod de andre klassers patienter.<br />
Dette er endnu et eksempel på, hvordan man gennem Museions forskellige kommunikative medier,<br />
fortæller en historien om, at alle borgere på tidspunktet kunne modtage sygepleje, selv de ubemidlede.<br />
Og det var i øvrigt kun denne gruppe for hvem plejen var gratis. I historierne bliver det ikke fortalt om,<br />
at der var forskelle i kvaliteten af plejen for gratisterne og dem på første klasse, og dette gælder både<br />
for Sct. Hans Hospital og Frederiks Hospital. Måske oplyser kilderne ikke om de forskelle man med<br />
nutidens viden og værdiskalaer måtte forvente, at der eksisterede på tidspunktet.<br />
Det er første gang i kommunikationerne fra Museion, at der egentlig indirekte berettes om forskelle i<br />
patientbehandlingen, og det er netop gennem den royale pleje, den adelige kvinde fra portrættet<br />
modtog.<br />
Artiklen indeholder et enkelt fotografi og det er af selv maleriet af Palæmona Treschow.<br />
Den syvende artikel omhandler en kunstudstilling der blev afsluttet i 2007. Den er dog stadig af<br />
interesse, eftersom den beskriver et lidt usædvanligt projekt på museet. Det drejer sig om en<br />
kunstudstilling af 27 unge kunstnere, der skulle konstruere eller skabe noget under et tema lagt gennem<br />
et essay ’Illnes as a Metaphor’ af Susan Sontag. Det fortælles hvordan hun jonglerer med begreber,<br />
flytter dem ind i andre sammenhænge og dermed skaber nye meninger. Alle de unge kunstneres værker<br />
blev udstillet i Medicinsk Museions vinduer, der vender ud mod Bredgade og samtidigt blev de lagt på<br />
nettet for en virtuel betragtning. Desværre er alle links til værkerne og kunstnernes introduktioner døde<br />
og udstillingen taget ned, så det eneste indtryk man stadig kan få er gennem nogle små sorthvide<br />
fotografier fra årsskriftet.<br />
Det oplyses, at udstillingen var ucensureret og én af kunstnernes præsentation af sit værk går gennem<br />
en kritisk holdning til det medicinøkonomiske felt.<br />
Sidste artikel diskuterer hvilke muligheder der ligger i at visualisere og kommunikere den nye<br />
biomedicin, som er institutionens satsningsområde i fremtiden.<br />
Hun er en af de få, fra institutionen der kommunikerer biomedicin i det hele taget, og har som<br />
udgangspunkt den massive viden, eller kompleksitet også kaldet, der ligger inden for området og som<br />
meget sjældent er synlig.<br />
Det hun kalder det usynlige, er al den viden og alle de informationer der ligger under det synlige som et<br />
sort usynligt isbjerg, hvor kun den allerøverste spids er synlig.<br />
Hun undres samtidigt over, at der fortælles i masemedierne om forskellige sygdomsfremkaldende vira,<br />
men ikke om den vestlige økonomis udbytning af den tredje verden.<br />
Hun undersøger muligheden for at knytte biomedicin og udøvende kunst sammen, hendes<br />
udgangspunkt er hendes egen erfaring som udøvende kunstner.<br />
Hun afslutter artiklen med at invitere til den offentlige konference, der behandler emnet.<br />
Opsummerende<br />
35
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Som det kan ses på det samlede udvalg af artikler i årsskriftet, er det en blanding af viden på feltet,<br />
forskning i feltet og legitimering af institutionen og dens aktører, der er de gennemgående temaer.<br />
Hvorvidt en borger kan få udvidet sin viden på feltet eller at årsskriftet er for indforstået og kun<br />
henvendt til feltets interne aktører er to spørgsmål, der kan besvares. Der er store<br />
informationsressourcer i den lille artikelsamling, den er sprogligt let tilgængelig og besidder kun en<br />
mindre del indforståethed. Perspektivet i artikelsamlingen er dog rimeligt snævert, da det som tidligere<br />
nævnt er beregnet ikke til borgeren, men at det institutionens offentlige udmelding om hvilke metoder,<br />
der anvendes i brugen af offentlige midler.<br />
Det fysiske Museion<br />
4.3 Den permanente udstilling<br />
Den permanente udstilling er ikke frit tilgængelig, men det er muligt at besøge den ved, at man tilslutter<br />
sig en guidet tour af ca. 1 times varighed. Årsagen til dette er, at udstillingen ikke er opdateret, der<br />
mangler en del skilte og der er en del løse genstande. Der blev ikke nævnt økonomiske årsager, men en<br />
guidet tour vil spare personale.<br />
Et aspekt der kommer til udtryk gennem genstandene og de fortællinger der gennem guiden bliver<br />
kommunikeret, er at det er reelt set ikke forskningshistorie, der bliver genstandsområdet, nærmere en<br />
bestemt kulturel opfattelse af hvordan sygdomme opstod fortalt gennem myter, antik græsk<br />
sygdomsopfattelse, religion og folkelige traditioner. <strong>Forskning</strong> forstået som analyser og undersøgelser<br />
var ikke på samme måde som i dag praksis, hvilket er det indtryk, man får gennem besøget. Det<br />
betyder, at der reelt set ikke sker en kommunikation af forskningen og dens historie. Så i stedet for at<br />
elementet `den permanente samling’ bliver undersøgt gennem model emnet ’kommunikation af feltet<br />
medicinsk forskningshistorie’ bør det her skifte navn til ’kommunikation af feltet medicinsk og<br />
kirurgisk historie’.<br />
En udstilling består af et tredimensionelt rum med tredimensionelle genstande, billedmateriale og<br />
tekstmateriale. Alle disse fire elementer indgår i en symbiose, der er som museumselement er meget<br />
anderledes end en bogudgivelse og en webpage.<br />
For at yde en udstilling retfærdighed og for at behandle den under netop den form, er det nødvendigt at<br />
undersøge den på disse eksakte præmisser.<br />
Hvis vi perspektiverer til andre opfattelser af hvordan en udstilling i et museum bør fremtræde,<br />
eksisterer der nogle andre vilkår og regler for hvordan en kommunikation skal tage sig ud.<br />
Designere af museumsudstillinger, gør sig helt konkrete og fundamentale overvejelser, når der skal<br />
iværksættes udstillinger, og disse er, at det primære medium for kommunikation er det udstillingsmiljø,<br />
den undersøgende bevæger sig rundt i. 44<br />
I forlængelse af ovenstående tese skal der knyttes nogle kommentarer, der tager lidt af skarpheden af<br />
dette indsnævrede perspektiv.<br />
Det er en ganske rigtig observation for individet, der ser museet som en del af en oplevelse eller<br />
underholdning, hvilket en stor del af de museumsbesøgende reelt gør eller gør i visse situationer. For<br />
den mere seriøse videnssøger, skoleeleven eller en studerende gælder ikke de samme betingelser.<br />
Disse individer vil betragte museets udstillinger som kun én del af deres vidensprojekt, hvor det fysiske<br />
element er med til at sandsynliggøre teoretisk skriftligt materiale.<br />
44 Dean<br />
36
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
For skoleelevernes vedkommende vil der altid, som en del af undervisningen, være forberedelse til<br />
museumsbesøget gennem orientering og evaluering af besøget.<br />
Enhver pædagog ved, at den didaktiske betydning af et museumsbesøg ligger i kommunikationen før<br />
besøget, selve besøget og elevens egne sammenfatninger.<br />
Men udgangspunktet for Dean’s postulat er nødvendigvis ikke en arrogant selvhævdelse på<br />
museumsudstillingens vegne, men derimod et ønske om at udstillingen skal være i stand til at fortælle<br />
hele historien om en genstand eller emne og dermed sikre, at den besøgende forlader institutionen med<br />
en komplet kommunikation.<br />
Eftersom udstillingen ifølge denne ustillingsdiskurs er den vigtigste kommunikative enhed, er han nødt<br />
til at finde metoder til at kunne evaluere og typologisere forskellige typer af udstillinger. Han har valgt<br />
at skelne mellem den objektbaserede og den informationsbaserede udstilling og en graduering af<br />
typerne inden for en skala.<br />
Den objektbaserede udstilling viser genstande uden nogen videre tekstlig forklaring. Det er den<br />
besøgendes egen opgave at forstå og tolke det viste.<br />
Den informationsbaserede udstilling opererer med det modsatte syn, hvor det er tegn i form af skrift<br />
eller tale, der skal fortælle historien. Selve genstanden er af mindre betydning. Dean har konstrueret en<br />
metode til at beregne, hvor på en defineret skala en udstilling befinder sig på indholdsskalaen, så der<br />
kan måles hvor meget information, der hældes på tilskueren fra udstillingsansvarlig side. Jeg referer<br />
hans graf, eftersom den er anvendelig, til at give et overblik over hvor vidensintensiv og dermed<br />
forskningsformidlende udstillingen eller udstillingens forskellige rum egentlig er: 45<br />
Denne enkle Informations graf illustrerer fint de forskelle og glidende overgange, der netop er mellem udstillinger,<br />
der har forskellige udgangspunker.<br />
I den objektkoncentrerede udstilling<br />
type af udstilling er der et stort fokus på selve den udstillede genstand og<br />
ikke samme grad eller slet ikke på teksten. Der er ekstreme tilfælde, hvor tekster slet ikke medfølger de<br />
udstillede genstande. Det andet ekstrem er et rum uden nogen nævneværdige genstande, med et<br />
hovedfokus på tegnet formidlet gennem teksten.<br />
Han laver nogle markante skæringspunkter, hvor udstillinger, der scorer lavt på ’informations<br />
udstilling’ aksen, men højt på ’objekt udstilling’ aksen, har en funktion som en kunstudstilling. Hvis en<br />
udstilling placerer sig to tredje dele ud af x-aksen, der modsvares af en tredje dele op ad y-aksen<br />
placeret udstillingen sig i gruppe af undervisningstypen.<br />
Grunden til at modellen bringes ind her er dels den relevans på Museion, som er et museum med<br />
udstillede genstande og dels anvender hele spektret af udstillingstypologien. Dette gennem en rimelig<br />
lille udstilling.<br />
Første besøg med et helhedsindtryk<br />
45 Dean<br />
Objekt udstilling<br />
100%<br />
0%<br />
I dette område findes objekt indholdet<br />
I dette område findes informationsindholdet<br />
37
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det første besøg, der blev fortaget for at undersøge den permanente udstilling og det umiddelbare<br />
førstehåndsindtryk den førstegangsbesøgende får, blev fortaget med et fokus på de emner og metoder<br />
guiden anvender i sin kommunikation i samspillet med samlingens genstande og bygningens rammer.<br />
Dette koncept afprøvede jeg d. 5.3.<strong>2008</strong> i en rundvisning sammen med 11 andre besøgende. Turen blev<br />
ledet af en yngre historiestuderende fra universitetet.<br />
Hans emnevalg for rundvisningen var medicinsk historie og bygningernes historie. I forbindelse med<br />
rundvisningen havde de besøgende mulighed for at stille forslag til hvilke afdelinger, der skulle<br />
besøges.<br />
Vi nåede gennem følgende afdelinger: auditoriet, et lille værelse dedikeret Frederiks Hospital, Det<br />
gamle apotek, kirurgiske genstande, tandlægeklinikkerne, Fødselsstiftelsen og psykiatriudstilling.<br />
Touren startede i det Gamle Auditorium, hvor bygningens historie blev beskrevet og rummets<br />
arkitektur, og som det fortælles var inspireret af Panteon kirken i Rom. Det fortælles dog ikke, at hullet<br />
i loftet mangler, der er kun en antydende cirkel.<br />
Herefter beskrives de aktuelle aktører i historien og deres indbyrdes forskelle: medicineren, kirurgen og<br />
barberen. Denne introduktion med de fysiske rammer og de mennesker der udfyldte dem, fører over i<br />
beretninger og anekdotiske historier om hvilke midler og metoder der blev brugt i udførelsen af<br />
erhvervene.<br />
Kommunikationen af den daværende medicinske kultur bliver skabt gennem beretningerne om<br />
forskellene mellem de forskellige erhverv: medicineren, kirurgen og barberen eller bartskæreren. Det<br />
kirurgiske erhverv og barbererhverv har begge samme socialkulturelle rødder, som ligger netop i<br />
håndværket. Der begyndte at ske en opspaltning mellem de to, hvor kirurgen lærte mere avancerede<br />
discipliner og barberen fortsatte med de mere enkle indgreb, så som åreladning, anvendelse af igler og<br />
tandudtrækning. Medicineren og kirurgen fulgte på dette tidspunkt to forskellige spor, hvor den<br />
førstnævnte begyndte at udvikle et akademisk felt og den sidstnævnte blev stadig betragtet som en<br />
håndværker og tilmed med en lav faglig status og dermed ingen akademisk status.<br />
Andre historier, der blev anvendt til at belyse historien var den makabre historie om ligdonation til de<br />
studerendes dissektionsundervisning: fra hospitalet der lå lige ved blev ikke-afhentede lig tilvejebragt<br />
og brugt i undervisningen. Der var ingen muligheder for nedkøling af ligene, dette medførte en dårlig<br />
lugt og dermed luft. Da man troede at infektioner var luftbårne, røg de studerende meget på pibe for at<br />
sikre en form for smittebarriere.<br />
Frederiks Hospital fra 1757 blev oprettet med det formål, at helbrede mennesker og ikke kun som en<br />
plejende foranstaltning, og for at nå målet blev der anvendt en vigtig kulturel markør i den daværende<br />
medicinske kultur, frisk luft i kampen mod de luftbårne infektioner. Dette kan ses gennem, fotografier<br />
af syge i hospitalssenge, der er flyttet ud i gården. Det er først i 1850’erne, at man gennem de øgede<br />
dødsfald på fødegangen forstår, at der er en sammenhæng mellem sygdomme og manglende hygiejne.<br />
Dette er skæringspunktet mellem friskluftskulturen og renlighedskulturen.<br />
Det gamle apotek er en opstilling af et apotek, der er flyttet fra Frederiks Hospital og har en stor<br />
samling af apotekerkrukker og flasker, hvor de yngste er fra 1600-tallet. Igen bliver den medicinske<br />
historie og kultur fortalt gennem disse genstandes tilknyttede myter eller anekdoter. For eksempel<br />
historien om bødlerne der i perioden havde råderet over henrettede forbrydere og som derefter kunne<br />
sælge forskellige dele til medicinsk anvendelse. Hvad angik den nyligt afdøde, havde man i kulturen<br />
den opfattelse, at disse kunne afgive livskraft til personer, der berørte liget. Ofte lod man små børn,<br />
berøre disse lig, for at sikre en slags overført energi eller livskraft.<br />
I afdelingen for de kirurgiske instrumenter blev den kulturelle og faglige spaltning af de to<br />
arbejdsområder kirurgi og barberen tydeliggjort med udstillede genstande. Der skete her i 1700-tallet<br />
en sofistikering af den førstnævntes instrumenter, hvorimod barberen stadig kan finde mange<br />
anvendelser for sin ragekniv bl.a. åreladninger.<br />
Man havde på tidspunktet en mekanisk opfattelse af infektioner, hvilket blev illustreret gennem den<br />
makabre historie om metoden til at afhjælpe forkølelser ’snoren i nakken’. Princippet går ud på, at for<br />
at fjerne den mucus, der opstår i bihulerne ved en forkølelse, eller i hjernen som man troede, må man<br />
lede den ud gennem nogle huller klippet i patientens nakkeskin, hvorigennem der bliver sat en snor som<br />
38
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
aktiveres med jævne mellemrum. Den betændelse, der naturligt nok opstod i nakken, var udtryk for, at<br />
mucus fra ”hjernen” var vandret ud gennem hullerne i nakken. Tidsrummet for forkølelsens stop og til<br />
en manipuleret betændelsestilstand i nakkeskinnet startede, sandsynliggjorde at der var en effekt.<br />
Tandlægeklinkkerne er visuelt interessante eftersom de er kopier med originale effekter, der giver et<br />
reelt billede af, hvordan tandlægeklinikker så ud i henholdsvis 1895 og 1915. Den ældste klinik er<br />
indrettet i klunkestil med plysstol til patienten og victorianske udskårne møblementer, hvilket<br />
sandsynliggør at man på tidspunktet havde store hygiejneproblemer. Tandlægen var klar over, at dét at<br />
vaske hænder mellem patienter nedbragte hygiejniske problemer, men han var ikke klar over at brugen<br />
af recirkuleret genbrugsvand ikke var optimalt.<br />
På klinikken fra 1915 ses det, at forståelsen af bakteriers indflydelse er brudt igennem. Der er<br />
installeret rindende vand og klinikken er indrettet så den er lettere at rengøre, og er indrettet med<br />
møbler i et strammere design end klunkestilen. Samtidigt introduceres røntgenapparatet, dog ikke med<br />
en efterfølgende forståelse for strålernes farlighed. Også i denne forbindelse kunne guiden servere en<br />
horror story omkring tandlægernes sløsede og uvidende brug med efterfølgende cancerrøse<br />
sårdannelser på hænder.<br />
Klinikken fra 1915 er interessant på en anden måde, netop fordi indretning med bor, bord og stol er en<br />
kopi af den moderne tandlægeklink rent funktionsmæssigt.<br />
Den sidste udstilling, der ligesom tandklinikken var udvalgt af et publikum, psykiatriafdelingen<br />
rummede også gamle instrumenter fra lægevidenskabens historie her med nogle eksempler på<br />
fastspændingsmekanismer.<br />
Derudover signalerer udstillingen en Foucault orienteret opfattelse af, at der har været meget skiftende<br />
syn på den sindssyge og der signaleres en nyere kultur, hvor den syge også er et individ, der kan tages<br />
alvorligt, med visning af patienters billedkunst.<br />
Den store mængder af psykofarmaka nogle nutidige patientjournaler viser de syge skal indtage<br />
illustrerer en speciel teknisk neurologisk opfattelse af begrebet psykisk sygdom. Dvs. afdelingen skal<br />
beskrive sygdomsdiskurser. Den allerførste diskurs, der beskrives herigennem, er den isolation fra<br />
resten af samfundet, man satte den syge i.<br />
Genstandene der er udstillet i værelset, viser forskellige metoder til at dæmpe patienterne. Der er<br />
udstillet en isolationsstol, en dårekiste og nogle indretninger til at give patienterne chok.<br />
Selve den verbale kommunikation af historierne og formidlers evne til at anvende et klart talesprog var<br />
god. Man har fra museets side gjort sig den umage at finde nogle gode kommunikatorer. Samtidigt var<br />
personen i vid udstrækning indstillet på en dialogisk kommunikation. Denne mulighed blev ikke<br />
anvendt i så stor grad, og jeg fik ikke mulighed for at afprøve hans tålmodighed og evne til at indgå i en<br />
længere kommunikationsseance. Dette skyldes, at jeg havde valgt ikke at båndoptage rundvisningen for<br />
at ikke skabe en anstrengt kunstig situation for guiden, og derfor havde travlt med notatskrivning. Men<br />
de tilløb, der var fra de andre besøgendes side, blev imødekommet.<br />
Den metode, der i blev anvendt til at præsentere emner var gennem kommentarer til de udstillede<br />
genstande og historier og anekdoter til disse.<br />
Der blev i vid udstrækning anvendt den gode, den spændende og den makabre historie til at<br />
kommunikere emnerne. Man kan overveje, om han ikke han lidt følger den tradition, der siger at<br />
historisk lægevidenskab er et billede på uvidenhed, der udmøntede sig i grusomheder, og dette skal de<br />
besøgende på et medicinsk museum gerne fortælles om. De vil måske gerne have det gys – det hører<br />
med?<br />
Den verbalt kommunikerede tour, andet besøg<br />
Ved andet besøg, blev den verbalt kommunikerede rundvisning optaget og transskriberet. Grunden til at<br />
metoden ændres er for at sikre at selve det, der verbaliseres isoleres og dermed gøres tilgængeligt for en<br />
nærmere undersøgelse. Ved det første besøg var det et helhedsbillede gennem de udstillede genstande,<br />
selve rummenes arkitektur og fortællingen der blev beskrevet og som er de indtryk en normal<br />
besøgende får ved et enkelt kort besøg.<br />
39
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Ved denne anden og tredje rundtur isoleres de enkelte elementer. Det drejer sig om den fortalte tour,<br />
selve genstandene i samlingen og bygningens arkitektur.<br />
Det var denne gang en anden person, der viste rundt, stadig en yngre historiestuderende, men med et<br />
noget anderledes fokus. Ikke så meget på de anekdotiske historier, selvom de også var til stede, men på<br />
en del faktualiteter.<br />
Det der motiverer gruppen bag et museum til at fortælle de historier som hver enkelt genstand<br />
indeholder, skal først og fremmest findes de krav, der ligger i lovgivningen til institutionen. Dvs. for at<br />
være en offentlig støttet virksomhed, er der krav der skal honoreres.<br />
For det andet ligger det i denne type institutioners traditioner, at man retter sin viden udad mod<br />
borgeren, skoleeleven og den studerende. Det er et center for læring, uformel læring, i modsætning til<br />
de formelle læringscentre. Gruppens personlige motiver til at kommunikere viden er irrelevante. Det<br />
betyder dermed, at det er den officielle og offentlige fremstillingsform og fremtrædelsesform, der er<br />
objektet for analyse.<br />
Det felt, der bliver kommunikeret gennem den verbalt fremstillede rundtur, er i vid udstrækning feltet<br />
for medicinsk historie. Og det kan ydermere indsnævres til, at der er en overvægt af fokus på kirurgien.<br />
Dette hænger sammen med, at det er det gamle kirurgiske institut, der i dag huser Museion og mange af<br />
de gode anekdotiske eller makabre historier netop stammer fra dette felt. Man har gennem samlingen<br />
forsøgt at give en bred oplysning omkring den medicinske viden og videnskab fra især omkring 1700tallet<br />
og op til midten af det 20- århundrede. Kommunikationen af den medicinske kultur hænger meget<br />
sammen med de overbevisninger, overtro og myter samtiden var præget af og som satte sine spor på<br />
den måde man håndterede sygdom og helbredelse.<br />
Kommunikation af de nye bioteknologier er ikke eksisterende i Museions faste samlinger. Dog kan det<br />
hævdes at disse teknologier bygger på de opdagelser, man gjorde i perioden omkring bakterier og<br />
sygdomsepidemier.<br />
Afgrænsningen af emner sker gennem rummenes opdeling i forskellige temaer og de er som følger: 1.<br />
Auditoriet med de første kirurger 2. Frederiks Hospital og historien bag. 3. Apoteket. 4. De store<br />
epidemier de har hærget DK op gennem historien. 5. De to tandlægeklinikker. 6. Fødselsstiftelsen og<br />
psykiatriafdelingen 7. Rummet til præparering og det sidste rum 7. der indeholder nogle få eksempler<br />
på præparater.<br />
Det videnskabelige niveau er alment og meget let forståeligt, og det formidlerens evne til at<br />
kommunikere er udmærket og lettilgængeligt.<br />
Den metode, man anvender til at belyse emnerne, er i vid udstrækning at fortælle de faktuelle<br />
oplysninger, der knytter sig til genstandene og at krydre dem med anekdotiske historier. Rundviserne<br />
har et stort fokus på datidens uvidenhed og overtro og på hvor mange mennesker denne uvidenhed slog<br />
ihjel. Der refereres i vid udstrækning til uvidenhed og handlinger, der gjorde tilværelsen ekstra<br />
vanskelig for periodens individer. Dette skal ses som en grundlæggende fortælling om den<br />
professionelle og oplyste videnskab, der gjorde op med uvidenhed og overtro og i vid udstrækning<br />
reddede menneskeheden for sygdomme. Der er ikke nogen formildende omstændigheder eller historier<br />
fra datiden. Alt fremstilles som sort og konsekvensskabende uvidenhed, hvor kun den moderne medicin<br />
redder folket ud af den medicinsk uoplyste middelalder. Samtidigt fremstilles det sundhedsvæsen, der<br />
tager sin start med Frederiks Hospital, som ét der udpræget tager sig af de ubemidlede. Det er sikkert<br />
ikke et helt korrekt billede af datidens sundhedsvæsen. Den tidligere tourguide nævnte at måden<br />
hospitalet skaffede indtægter på var ved de betalende private patienter. Denne skelnen mellem de to<br />
typer af patienter har uden tvivl haft konsekvenser og ikke nødvendigvis i de fattiges favør.<br />
I denne kommunikationsproces er samspils elementet den sociale scene til stede. Man bevæger sig<br />
fysisk rundt i et rum mellem de historiske genstande og der er, om ikke en ekspert så dog en vidende<br />
person, til stede som det er muligt at kommunikere med. Ikke mange af de besøgende benyttede sig af<br />
muligheden, muligvis så de situationen som en envejs kommunikativ situation, hvor man af hensyn til<br />
resten af gruppen undlod at forstyrre. Resultatet blev, at der blev hældt utrolig meget information på<br />
lytteren, som han vil have haft svært ved at huske bagefter. 46<br />
46 Bilag 2i<br />
40
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
De emner, der bliver berørt gennem den verbale indføring, er inden for området utallige. Og hvordan<br />
den unge rundviser har kunnet huske alle disse detaljer er uvist. Det skal nævnes, at ved de to andre<br />
rundvisninger, jeg deltog i, blev der ikke hældt den samme mængde af informationer på tilhørerne.<br />
Den eneste person i forsamlingen, der har haft mulighed for at bruge alle de informationer og samtidigt<br />
huske dem, er specialkonstruktøren, eftersom kommunikationen blev optaget, transskriberet og<br />
udskrevet.<br />
Men det billede man får af historien gennem rundvisningen, er at der på tidspunktet var en masse god<br />
vilje med medfølgende penge, til at gøre noget ved sygdomme og epidemierne og til at uddanne nye<br />
generationer. Men den uendelige uvidenhed gjorde, at de behandlinger man kunne foretage bare gjorde<br />
skaderne større. De er faktisk først helt op i begyndelsen af det 20. århundrede, at de metoder man<br />
anvendte sammen med den viden man fik, har haft nogen positiv effekt på patienterne.<br />
Museion præsenteres hver gang der er rundtur, først gennem det gamle auditorium. Dette rum er meget<br />
smukt og samtidigt imponerende i sin form og udsmykning. Når man starter den medicinske historie i<br />
specielt dette rum får det videnskabelige felt og dets historie en udstråling af noget herskende,<br />
alvidende og magtfuldt. Man får en fornemmelse som beskuer af, at have bevæget sig ind i en<br />
privilegeret cirkel. Den unge rundviser starter da også sin gennemgang med et lidt højtideligt<br />
stemmeleje og gestus, der heldigvis hurtigt aftager når historierne om de stinkende ligdele, der blev<br />
undervist i, smækkes på bordet.<br />
Fokus på de udstillede genstandende<br />
Det første rum der med stolthed vises frem på Museion, er det kirurgiske auditorium.<br />
Der er kun en løs genstand i lokalet, og det er en lille pult der står på forelæserens bord, hvor der er et<br />
skilt med teksten: ”tobaksrygning forbudt”. Denne lille genstand er vigtig i fortællingerne omkring den<br />
praktiske anvendelse af auditoriet og de sygdomsmyter der eksisterede i tiden.<br />
Hvis vi anvender Deans typologi til at undersøge rummet kommunikative markører, f.eks. gennem<br />
tegnbærende materiale, opdager vi, at rummet er en udpræget objektudstilling, hvor objektet er det<br />
arkitektonisk vigtige rum og de få skulpturer, der er fastmuret i væggenes nicher. De eneste løse<br />
genstande er et bord midt på gulvets halvcirkel med en lille talerkasse, hvorpå der er sat et tekstligt<br />
materiale. Denne tekst er til gengæld en vigtig bestanddel i fortællingen om rummets anvendelse.<br />
Rummet er hvis vi skal holde os inden for Dean´s forståelse, er strippet for anden information end den,<br />
den besøgende vælger at finde i selve rummet.<br />
Rum nummer to omhandler Frederiks Hospital, og en del af gulvet er optaget af en model af hospitalet<br />
som det så ud da det var nybygget. Det mest markante i rummet ud over modellen er to hospitalssenge,<br />
hvor den ene havde almene formål og den anden var beregnet til patienter med benbrud. Sengen til<br />
almene formål er en metalseng med hæve - sænkefunktioner, og den er beklædt med tidens sengelinned<br />
der er lagt nogle eksempler på hospitalstøj oven på. Tøjet er lavet af lærred og holdes sammen ved<br />
hjælp af bændler.<br />
Sengen, der specielt konstrueret til patienter med benbrud, består af nogle aflange hårdt vatterede<br />
puder, der er lagt oven på madrassen af samme type stof og er beregnet til at blive sat stramt om benet,<br />
for at sikre at bruddet vokser rimeligt sammen. Der er et hul i madrassen med et bækken placeret neden<br />
under. Der er et lille sengebord vist med en natlampe stillet oven på. Det er en olielampe, der står på en<br />
metalplade med to metalplader som sidebeskyttelse.<br />
På væggene er der en samling af billeder fra 1910, der viser patienter der er stillet ud i gården i deres<br />
senge.<br />
Der er også ophængt et spisereglement eller nærmere et menukort for patienter. Over benbrudssengen<br />
hænger nogle fotos af knogler, der er vokset skævt og forskudt sammen.<br />
I mellemgangen før man kommer til apoteket, en anden stolthed, er der nogle forklarende<br />
tekstplancher. Den første forklarer lidt om museet, og med mindre man har et kamera og tager billeder<br />
af teksten til senere brug, kan man umuligt nå at læse og se på alt det udstillede. Og det er ikke muligt<br />
senere at tage en virtuel tour.<br />
41
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Man har gennem de udstillede genstande i dette rum forsøgt at skabe en stemning og forståelse af,<br />
hvordan det var fra et patientperspektiv at være til stede i datiden og i datidens rum.<br />
Dette rum virker som en stærk modsætning til det foregående auditoriet, eftersom det er meget fyldt<br />
med genstande og væggene er rigt dekoreret med billeder. 47 Rummet i sig selv er ikke stort, og<br />
kontrasten fra det foregående rum får det til at virke endnu mere overfyldt. Men som Museions<br />
personale selv har udtryk bevidsthed omkring, er en udstilling ofte en balancegang mellem det<br />
æstetiske og det oplysende. 48 Ofte er det principperne for udstilling af museologiske genstand, der<br />
vinder, netop fordi det ligger i institutionens traditioner og mål.<br />
På Dean’s skala vil et rum af denne type kunne ikke betragtes undervisende udstilling, nærmere som en<br />
objektcentret udgave. Der er en del genstande, samtidigt med at disse ikke forklares videre. Museion<br />
klarer dette problem netop ved den verbale rundvisning, der skal afløse det tekstlige materiale.<br />
Det næste rum, der vises frem er apoteket. De tre vægge består af originale apotekermontrer lavet af<br />
højglanspoleret mørkt træ. Alle hylder i vægmontrerne eller skabene er fyldt med apotekerkrukker fra<br />
forskellige tider. Der er ydermere et udvalg af mortere og en gammel armvægt. Der er også en montre,<br />
hvor der udstilles nogle eksempler på de trillede piller. I hjørnet er der en stor sort beholder med løg og<br />
en tappehane, der har indeholdt terijak.<br />
Rummet er fyldt til bristepunktet med apotekerkrukker som de så ud fra 1600-tallet og frem. Alligevel<br />
giver opstillingen beskueren en fornemmelse af, hvordan et apotek så ud i perioden. Dette specielt<br />
takket være genopstillingen af det gamle apotek fra Bredgade. Dette er igen et udpræget eksempel på<br />
den objektbaserede udstilling, hvor der ingen forklarende tekster er til stede. Men dette princip passer<br />
fint til rummet, det ville ødelægge de smukke gamle apotekermøbler æstetik, hvis man satte en masse<br />
forklarende tekstligt materiale op i rummet.<br />
Næste værelse beskriver kirurgiens historie fra de første barberkirurger og op til 1800-tallet.<br />
Værelset består af fem glasmontre og et udvalg af vægophæng med forklaringer. De første af de fem<br />
montre indeholder instrumenter til udtagelse af urinvejssten. Næste montre viser barberskalpeller, et<br />
lille bækken, og messingkopper og glaskopper, kaldet blodkopper, til blodudtrækning. Der er endvidere<br />
vist instrumenter med illustration til isætning af en snor i nakken af et menneske.<br />
Montrerne og indholdets brug beskrives gennem denne tekst:<br />
”Barberkirurgen<br />
Barberkirurgerne uddannedes gennem mesterlære med vægt på praktiske færdigheder. De stod i<br />
modsætning til medicinerne, der var universitetsuddannede teoretikere. Adskillelsen af det praktiske og<br />
det teoretiske blev fastholdt indtil oprettelsen af det Lægevidenskabelige Fakultet i 1842.<br />
Hos barberkirurgen kunne man få sat et brækket ben sammen, trukket en dårlig tand ud eller renset et<br />
sår. Kirurgens teoretiske grundlag var humoralpatalogien; læren om balance i kroppens fire<br />
kropsvæsker. Et sundt og rask menneske havde en indre balance i væskerne: blod, slim, gul og sort<br />
galde. Ved hjælp af udtømningen som åreladning, kopsætning og lavement søgte kirurgen at genoprette<br />
kroppens balance. Forstyrrelser i balancen kunne skyldes dårlig levevis, alder, vejret eller årstiden.” 49<br />
Tredje montre viser starten på anæstesi og sterilisation. Der er et apparat til at sprøjte bedøvende<br />
væsker på og omkring patienten. Teksten der følger montren er:<br />
”Narkose og antiseptik<br />
Brugen af narkose gav kirurgen mulighed for at operere med større nøjagtighed og præcision. Man<br />
kunne udføre længerevarende og vanskeligere operationer, når patienten lå stille. I Danmark blev den<br />
første operation med æternarkose foretaget i 1846.<br />
47 Se bilag 2j<br />
48 Årsskrift<br />
49 Se bilag 2j<br />
42
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
I 1857 opdagede den franske kemiker Louis Pasteur at gæringsprocessen i øl skyldtes små organismer,<br />
bakterier, der var usynlige for det blotte øje. Denne biologiske proces inspirerede til tanken om, at<br />
bakterier også kunne være årsag til, at der gik betændelse i patientens operationssår. Koldbrand og<br />
sårfeber dræbte op imod halvdelen af patienterne på de kirurgiske afdelinger. Men man havde indtil<br />
midten af 1800-tallet ment, at luften var forurenet af såkaldte miasmer, som var årsag til de mange<br />
infektioner. Med opdagelsen af bakterier blev den virkelige årsag fundet og med en antiseptik<br />
behandling forsøgte kirurgerne at dræbe bakterierne.<br />
Den antiseptiske behandling forgik ved, at man sprøjtede karbolsyre ud i luften før og under<br />
operationen og dyppede forbindingerne i væsken, inden man forbandt såret. Teknikken indførtes i<br />
Danmark i 1870’erne.<br />
Siden indførtes aseptikken; den bakteriefrie behandling, hvor man ved sterilisering søgte, at undgå<br />
bakterier overhovedet kom i forbindelse med lægen hænder, instrumenter, forbindinger og sår.”<br />
I en anden montre vises et bedøvelsesapparat til æter og nogle redskaber til blodtransfusioner. En<br />
montre viser det bor man brugte til at bore huller i folks kranier og et kranium der har været udsat for<br />
behandlingen.<br />
Der er en kopi at et skilt, der har hængt ude foran en af datiden barbersaloner:<br />
”Her aarelades. Igler og Blodkopper paasættes. Lavrement gives, Ringe indsættes i ørene, Ligtorne og<br />
indgroede Negle helbredes, samt alt til barberfaget henhørende udføres.”<br />
Der er også en montre med en amputationskniv og andre instrumenter, hvor der desuden vises en<br />
kunstig træhånd, der er udført med stor ekspertise og omhyggelighed. Amputationsstolen, der står ved<br />
siden af alle disse tidlige totur instrumenter er betrukket med plysstof og har seks forskellige remme til<br />
fastspænding af patienten. Stoffet på stolen giver et indtryk af, at man på tidspunktet mente, at<br />
medicinske møbler skulle så vidt muligt ligne de almindelige møbler der blev brugt i andre<br />
sammenhænge.<br />
Rummets logik kommer først rigtig til udtryk i det øjeblik, man får mulighed for at læse de ophængte<br />
teksttavler, og beskue redskaberne nærmere. Dette er meget svært ved de store grupperundvisninger,<br />
hvor der dels ikke er plads til at undersøge genstandene nærmere og dels ikke tid.<br />
Som det kan ses, har man her en helt anden tilgang end de tidligere rum. Der er store tekstplancher, der<br />
gennem den medicinske historie og kultur, eller datiden medicinske diskurs, fortæller om genstandenes<br />
anvendelse. På Dean’s skala synes det ikke at typen har flyttet sig over i en meget<br />
undervisningsorienteret stil, nærmere en balance hvor genstandene og deres lidt besynderlige<br />
konstruktioner kommer til udtryk samtidigt med at der gennem de store tekstplancher gives nogle<br />
forklaringer.<br />
Plancherne er en selvstændig værdi, da de er designet ikke kun med oplysning for øje, men samtidigt<br />
med positive æstetiske værdier.<br />
Tandlægeklinikkerne<br />
Der er to tandlæge klinikker med en opstilling og et udstyr, som det så ud på tiden. Det betyder at man<br />
kan bevæge sig rundt i et eksempel på datidens tandlægeklinik.<br />
Et skilt forklarer:<br />
”Tandlægeklinik fra 1890’erne.<br />
Det er den hjemlige atmosfære, som møder patienten i det sene 1800-tals tandlægeklinik: blonder og<br />
plys, tunge gardiner og mønstret tapet, smukke skabe og muselmalet bord til instrumenterne. Klinikken<br />
er ikke videre let at holde ren.<br />
En af de vigtigste fornyelser er elektriciteten. Fra loftet kan en Rheinlyslampe hejses op og ned, og på<br />
bordet sidder et spotlys, der kaster lys ind i patientens mund. Trædebordet er erstattet af det hurtige<br />
elektriske bor, der drejer nogle hundrede omgange i minuttet! Bliver smerterne for slemme, kan<br />
patienten blive bedøvet med lattergas, som blev introduceret i midten af 1800-tallet. Forrest står<br />
vaskeskabet med håndvask.<br />
43
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det er kun de færreste, som har mulighed for egentlig tandbehandling i klinikker som denne. Den brede<br />
befolkning må i stedet gå til fx smeden for at få trukket de dårlige tænder ud.”<br />
Klinikken er smukt indrettet med højglanspolerede træmøbler af mørkt træ. Servanten med vasken, er<br />
lavet af marmor og sat i et smukt udskåret træskab. Der er opsat tapeter, typisk for perioden og<br />
vinduerne er indrammet af undergardiner af blondestof og ud over disse er ophængt tunge<br />
velourgardiner. Selve tandlægestolen er betrukket med rødt velourstof, så det matcher gardinerne.<br />
Skabet der indeholder forskellige instrumenter er også indvendigt betrukket med rødt velourstof.<br />
Udvendigt er det samme tema som resten af møblerne med mørkt poleret træ. Der står yderligere et<br />
stort skab af træ i værelset, som er udskåret med motiver, der blev anset passende for en<br />
tandlægeklinik. Der er to små tanddjævle, der sidder og banker på tænder med et grumt udtryk på<br />
ansigtet.<br />
Den lidt senere udgave af en tandlægeklinik er fra perioden omkring 1910. Museion præsenterer selv<br />
klinikken som følger:<br />
”Tandlægeklinik fra 1910’erne (ja korrekt)<br />
Den kliniske indretning vinder nu frem: glas, stål, og glatte flader, som let gøres rent, præger klinikken<br />
i begyndelsen af 1900-tallet. Det er opdagelsen af bakterierne og den øgede bevidsthed om hygiejne,<br />
som bevirker denne udvikling.<br />
En ny teknik får plads i tandlægeklinikken. Det er røntgenapparatet, som hænger til højre i stadig<br />
utildækkede ledninger med højspænding! Det varer 5-8 minutter at få taget et billede, og der er ingen<br />
videre afskærmning af de farlige røntgenstråler. Til venstre står et bord med beholdere til rengøring af<br />
instrumenter. Det elektriske bord er oppe på nogle tusinde omdrejninger i minuttet.<br />
En større del af befolkningen får mulighed for at komme til tandlægen. Det gælder især børn, idet<br />
tandplejeklinikker begynder at blive oprettet på skolerne rundt om i landet. Den første i Svendborg i<br />
1896.”<br />
Møblerne er ganske rigtigt af et helt andet udseende nu. Der er bl.a. et lille sidebord, hvorpå der står et<br />
skab. Materialerne er et stålskelet med, for skabets vedkommende, glassider og glaslåg. Bordet består<br />
af samme metaltype, men bordpladen er her lavet af marmor. Den gamle eltavle, der hænger ved siden<br />
af på væggen, ligner en Storm p. konstruktion. Røntgenapparatet står på et stort træstativ og ligner et<br />
forvokset staffeli. Der er et stort glasskab, enkelt design og hvidmalet, fyldt med pakker der er<br />
eksempler på datidens medikamenter til en tandlægeklinik. Der er en stor beholder til at koge<br />
instrumenter i.<br />
Men alt i alt ligner klinikken meget nutidens klinikker.<br />
Værelserne er udprægede objektorienterede, men de enkelte genstande er gamle udgaver af velkendte<br />
emner, så en del af oversættelsen vil beskueren i vid udstrækning være i stand til at foretage selv. Men<br />
som nævnt søger tourguiden for at viderebringe et begrænset antal af informationer.<br />
Det næste værelse består af to temaer, fødselsstiftelsen og psykiatrisamlingen. Det er et stort rum, og<br />
der er en del genstande samlet.<br />
I afdelingen for Fødselsstiftelsen er der en stor trækasse med glaslåg, og teksten ovenover forklarer, at<br />
det er en af de første kuvøser fra ca. 1890. Kassen er todelt vertikalt og i den øverste del ligger barnet,<br />
og i den nederste del i bunden af kassen kan anbringes varmedunke. Ideen er at barnet skal være<br />
omgivet af frisk, fugtig og varm luft.<br />
Ved siden af står et bord kaldet Howitz’s fødselsleje og det er fra ca. 1880. Dette har været brugt til<br />
tangforløsninger og ved vendinger af barnet.<br />
Der er også opstillet en karbolsprøjte med denne tekst:<br />
””Her myrdes Barsleskvinder paa offentlig Bekostning”<br />
Barselsfeberen truede Fødselsstiftelsens eksistens flere gange. I 1844 nåede dødeligheden op på 15%.<br />
Stiftelsen måtte lukke i 1839, 1844, 1845-48. I 1870 indførte Stadtfelt som den første Listers<br />
antiseptiske principper på en fødselsstiftelse, og med et slag forandredes billedet.<br />
44
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
”Virkningen var vidunderlig. I de 17 Aar Antiseptikken har virket i vores anstalt, fra 1870 til 1886,<br />
have [….barselsfeberen kun bortrevet] 7 og 8 af tusinde fødende.” Stadtfelt, 1886”<br />
Jordemødre og læger blev opøvet i at vende barnet op til fødslen og man havde en model eller et<br />
’fantom’ til at øve sig på. Det er en konstruktion, der består af nogle læderbeklædte dele, der<br />
symboliserer kvindens ben og indgangen til bækkenet.<br />
Der er et lille zinkbadekar beregnet til de nyfødte. Det er sat fast på høje ben, så jordmødre ikke<br />
behøvede at bukke sig ned for at bruge det. Det er et fotografi fra omkring begyndelsen af 1900-tallet,<br />
der viser en jordmoder bade et barn. For foden af badekaret er en lille tekst. Sikkert et uddrag fra en<br />
undervisningsbog, af Meyer der belærer om vigtigheden af renlighed for et lille barn.<br />
Der er opstillet en vugge af pileflet med træmeder. Samme Meyer havde ikke meget tilovers for<br />
vugning af babyer, det var farligt, hvis de blev rystet for kraftigt og vanedannede og unødvendig, hvis<br />
den var svag.<br />
Den anden afdeling, psykiatriafdelingen består af en del store genstande. En del af disse har været<br />
anvendt i behandling og til fastspænding af patienter. Egentlig er det lidt af et rædselskabinet.<br />
En af de mere markante er dårekisten, som reelt set er et lille fangehul, hvor vanskelige patienter kunne<br />
isoleres. Den skønnes at være fra omkring 1700-1800 tallet.<br />
Et andet stort og monstrøst træmøbel er tvangsstolen, der ifølge teksten blev brugt til voldelige<br />
patienter. Den var beregnet til at den syge kunne tilbringe en del tid der. Der er et bord foran, som blev<br />
brugt når patienten skulle mades, og en toiletspand under pladen hvor han sad.<br />
Et andet stort skrummel af et møbel, svedekassen, er del i en behandlingsdiskurs, der gik ud på gennem<br />
chok at nedbryde og derefter at genopbygge patientens personlighed. Svedekassen fungerede, ifølge<br />
den forklarende tekst, som følger: patienten blev placeret nøgen i kassen der kan opvarmes gennem en<br />
masse elektriske pærer der er sat op på indersiden. Efterfølgende blev patienten udsat for kolde<br />
brusebade. Man mente i tiden, at denne lette fysiske chokbehandling kunne virke afspændende på<br />
nervøse patienter. Krampesengen er en stor trækiste, der er foret med polstret stof, og var beregnet til<br />
patienter med rystelser eller epileptiske anfald. Polstringen skulle dels have en beroligende effekt, og<br />
dels sikre at personen ikke kom for voldsomt til skade. Der er et låg, der gør at kisten kunne lukkes, og<br />
på låget kan man se hængsler, der gjorde at personer kunne faktisk lukkes inde i denne kiste.<br />
Den sidste af afdelingens store genstande er en stor messingstøvle, der har været brugt til at ændre<br />
blodtrykket i patientens krop. Ideen gik ud på at trække blod væk fra hjernen ned i benet.<br />
For at vise et lidt mere nutidigt og menneskeligt billede af psykiatrien, er der hængt en del tegnede og<br />
malede billeder, bevirket at patienter, for at vise nutiden ændrede syn på den type af patienter.<br />
Der vises et moderne eksempel på den store mængde af psykofarmaka en indlagt patient har fået<br />
udskrevet.<br />
Disse to udstillinger der er indføjet i samme rum er et af de få på Museion, der nærmer sig en<br />
undervisende udstilling. Rummet er fyldt med genstande, men samtidigt er alt forklaret udførligt. Både<br />
hvilken praktisk brug de havde, men i vid udstrækning også hvilken diskurs de kan læses under.<br />
Fokus på bygningen og auditoriet<br />
Det første indtryk man får af bygningens arkitektur, er når man bevæger sig ned eller op gennem<br />
Bredgade. Denne gade er et eksempel på en bevaring af en større samling af 1700-tallets bygninger, der<br />
står med deres imponerende og lidt arrogante arkitektur fra perioden. Gaden huser bortset fra Højesteret<br />
og Kunstindustrimuseet, en del af byen kunst – og auktionshuse.<br />
Billedet ændrer sig lidt når man træder direkte ind i den lille hall, der virker knapt så imposant som<br />
resten af gaden, dog stadig med ambitioner om et markant udtryk, der i denne forbindelse bliver en<br />
blanding af pompøsitet og borgerhygge.<br />
Det mest markante rum i 1700-talsbygningen er auditoriet, som er bevaret i sin originale udgave. Der er<br />
meget højt til loftet, der består en dekoreret cirkelform. De gamle bænke står på traditionel vis på<br />
terrasser op af væggen og skaber en udsigt ned til taleren, der dermed er centeret for opmærksomheden<br />
45
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
med mulighed for en sceneagtig optræden. Rummet understreger en opfattelse af at dette et sted for<br />
væsentlige tanker og kontemplative fordybelser.<br />
Resten af museets rum anslår ikke sammen stemning, hvilket der er flere årsager til. Nogle af rummene<br />
trænger til istandsættelse og en del af dem er fyldt med genstande, så det egentlige rum og dets stand og<br />
udseende, er svært at skønne og ikke noget der i øvrigt dvæles ved.<br />
Opsummerende<br />
Den fysiske samling består af genstande, hvilket er et vilkår og selve formålet med en udstilling. Men<br />
hvilken kommunikativ værdi får disse genstande gennem deres opsætning, gennem de tekster der<br />
ledsager dem og den fortælling de får med på vejen med tourguiden?<br />
Der er mange genstande på det lille museum, hvilket man kan fornemme med den beskrivelse af mange<br />
af dem, jeg har valgt at foretage. Dette for at illustrere den mængde at kommunikeret viden man som<br />
besøgende skal percipere i den time besøget varer.<br />
Når de enkelte dele bliver separeret og beskrevet, som det er vist gennem de ovenstående beskrivelser<br />
af nogle af genstandende, er det tydeligt at en kort besøg kun kan give den besøgende en meget<br />
overfladisk forståelse af, hvad museet rummer. Samtidigt er rundviserens verbalt fortalte perspektiv,<br />
det der tydeligst perciperes af modtageren. Denne observation betyder, at som den permanente<br />
udstilling fremvises i dag, er den tæt på at være uden betydning og uden virkning for de borgere der har<br />
valgt at besøge den. Hvis borgeren er oplevelsesorienteret er metoden med de verbalt kommunikerede<br />
makabre historier en velvagt metode, men er borgeren interesseret i oplysninger om det videnskabelige<br />
felt og nyere forskning er de valgte metoder fejlagtige. Her kan samtidigt hævdes, at museumsledelsen<br />
visionære forestillinger om kommunikation af forskning falder til jorden, fordi den permanente<br />
udstilling ikke kan leve op til de krav, med den metode der anvendes til at præsentere den for tiden.<br />
I denne store totale mængde, er der nogle linier der er gennemgående, hvilken diskurs træder frem som<br />
den fremherskende?<br />
Det mest fremtrædende er datidens barbari, som den bliver fremstillet, og uvidenhed. Hjælp til<br />
sygdomme, brækkede ben og dårlige tænder gik gennem ofte gennem enten rædselsbehandlinger eller<br />
behandler uden anden virkning end til at supportere overtro og mytedannelse. Der var dog masser af<br />
god vilje, ifølge fremstillingen, hvilket kan ses med oprettelsen af det store hospitalskompleks<br />
Frederiks Hospital. Her havde ikke alle syge adgang, men dog stadig en større del; og hvad var vigtigst<br />
var at den ubemidlede del af befolkningen skulle ifølge fortællinger også have adgang til behandling.<br />
4.4 Særudstillingen ’Oldetopia’<br />
Motivationen<br />
Gennem introduktionen til kataloget ’Oldetopia’ skrevet af museumschefen Thomas Söderqvist kan der<br />
opsummeres, at institutionens motivation til udstillingen skal findes gennem fire punkter:<br />
1. Alder er blevet et samfundsproblem, specielt hvis det betragtes under et økonomisk rationale.<br />
2. Alder og aldring er en interessant balance mellem natur og kultur. Hermed menes der, at alderens<br />
kultur er socialt konstrueret, at den måde alder betragtes på afhænger af den samfundsmæssige og<br />
sociale kultur, den er underlagt.<br />
3. Det videnskabelige felt, sundhedsvidenskabelig aldersforskning står stærkt. Udstillingen er KU’s<br />
formidlingsbidrag til samarbejdsorganisationens International Research Universities, som forsker i<br />
aldring, livsvarigheder og sundhed.<br />
4. Det æstetiske aspekt ved aldring.<br />
Hvis kommunikationen til borgeren gennem perspektivet formidling af aldersforskning er et af de fire<br />
motivationspunkter, er det relevant at undersøge netop herigennem, for udstillingens evne til at vise det<br />
specifikke felt.<br />
Tilsyneladende er institutionens formålsparagraf fleksibel med en pragmatisk og realistisk mulighed for<br />
undersøge andre videnskabelige felter end de officielt definerede.<br />
46
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det faglige felt der bliver kommunikeret<br />
Der er en del faglige felter, man formår at kommunikere inden for rammerne af en rimelig lille<br />
udstilling. De områder, der kan genkendes, er menneskets biologi, dyrs biologi, befolkningsgeografi,<br />
sundhedsvidenskab og det tekniske felt, udviklingen i forskellige hjælpemidler høreapparater, briller,<br />
etc..<br />
Websiden består af en meget kort introduktion til udstillingen, og forskning nævnes ikke. Kun de mere<br />
kuriøse aspekter af aldring i et teknisk udviklet senmoderne samfund. Det efterfølgende citat er den<br />
tematiske og idémæssige indgang til udstillingen, som den præsenteres på hjemmesiden, og er taget fra<br />
en af bidragydernes indledende afsnit fra særudstillingens katalog:<br />
”Alderdom er ikke hvad den har været. Kvinder på 60 år kan blive mødre, mænd i samme alder<br />
rockstjerner. Det klassiske livsforløb er under forandring. I Danmark er antallet af personer over 65 år<br />
fordoblet siden 1950, og andelen af 100-årige og derover er mere end tyvedoblet. Vi er på vej mod en<br />
verden af gamle”. 50<br />
Herefter beskrives den idémæssige baggrund, der har formet udstillingen:<br />
”Med udstillingen Oldetopia ønsker Medicinsk Museion at sætte fokus på udforskningen af alder og<br />
aldring og samtidigt vise, at vores forestillinger om alderdom er under radikal forandring.” 51<br />
Disse betragtninger skønnes at være en væsentlig indgang til det idémæssige grundlag, der driver<br />
udstillingens tematik, og kræver derfor en dybere analyse. Dette for at kunne perspektivere til de<br />
meningsdiskurser, der driver de ovenstående forudsætninger. Og for at kunne vurdere om temaerne<br />
opfylder det kommunikationsbehov, der er omkring feltet aldersforskning.<br />
De forudsætninger, der er indbygget i ovenstående, er først og fremmest de statistiske fremskrivninger,<br />
der understøtter tesen om en ændring i den alderssammensætning verdens samfund oplever.<br />
Dernæst den fertilitets forskning, der giver fysisk mulighed, men ikke nødvendigvis etiske rettigheder,<br />
for at ældre kvinder kan gennemgå in-vitro fertilisering.<br />
Den tredje påstand er muligheden for, at mænd på 65 år kan blive rockstjerner. Denne lidt overfladiske<br />
floskelbærende morsomhed bunder dog ikke i nogen beviselig sandhed. Der er mænd, der stadig er<br />
rockstjerner, men efter en lang karriere.<br />
Opsummerende kan man hævde, at det reelle videnskabelige grundlag bliver illustreret gennem<br />
geografisk statistik, og aldersstatistikker og sundhedsvidenskabelig forskning, og de resterende<br />
bemærkninger er udtryk for en popularisering af emnet.<br />
Det viser sig også gennem udstillingens tour, at det er i vid udstrækning de problemfyldte aspekter<br />
omkring aldring og dets sygdomme og hjælpemidler, der fylder udstillingen.<br />
Hvilken type af udstillingen bliver præsenteret<br />
Selvom udstillingen er opdelt i emner, og samtidigt har en fysisk opdeling, er der nogle gennemgående<br />
ensartede træk ved alle de små enkeltudstillinger. Dette er de forklarende tekster, der findes ved alle de<br />
enkelte genstande og gruppering af genstande, og som supplerer hinanden i en uundværlig symbiose.<br />
Ikke ret mange af de udstillede genstande ville kunne stå alene uden en temmelig udførlig forklaring.<br />
Samtidigt er det en væsentlig pointe, at teksten på ingen måde har taget overhånd, således at<br />
udstillingen får et rent undervisende præg.<br />
Der er en del af de udstillede genstande, der besidder en egen interessant æstetik, der går på, at de<br />
sagtens kunne vises uden en forklaring. Dette ville så betyde, at genstanden skiftede betydning,<br />
eftersom lægmand ikke ville være i stand til at afkode eksempelvis et udstillet billede for dets<br />
oprindelige betydning.<br />
50 Http://www.museion.ku.dk<br />
51 Ibid.<br />
47
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hvis vi vender tilbage til Dean’s taksonomi med hans bedømmelsesskala, vil denne udstilling<br />
overordnet set ligge i et område, der svarer til midt på grafen. Hvor der er en gensidig balance mellem<br />
genstande og tekstlige forklaringer.<br />
Emner der bliver belyst gennem den fysiske udstilling:<br />
Udstillingens otte temaer vises med en tour gennem otte værelser, dvs. 8 små udstillinger i udstillingen.<br />
52 Alle otte værelser har et mønster i den måde genstande og tekst vises på.<br />
Som regel er der nogle fotostader eller plancher på væggene med beskrivende tekst. I nogle af<br />
værelserne er der ophængt billedkunst, der illustrerer det tema værelset viser.<br />
I det første værelse er temaet ’Livets alder’, som bliver beskrevet gennem de levende individers celler.<br />
Samtidigt fortælles det, at aldring er en proces og ikke en sygdom; dog kan aldersassocierede<br />
sygdomme fremskynde processen. På en af væggene er der opsat fire store fotostater til at illustrere<br />
ældningsprocesser i knogler. Disse er mikrofotografier taget på Nano-Science Center Københavns<br />
Universitet, og de forklarende tekster oplyser, at der vises gitterværket i et normalt knoglevæv<br />
forstørret ti gange og et tilsvarende foto, der viser en knogle hos en gammel person, hvor det ses at<br />
knoglevævet er delvist nedbrudt.<br />
Ved siden af hænger fotos taget med en anden teknik, Atomic Force mikroskopi, viser en sund knogle<br />
og tilsvarende en gammel knogle. I den gamle knogle er bindevævsfibrene delvist nedbrudt.<br />
Der tilbydes ikke yderligere forklaringer på billederne, hvilket i vid udstrækning er typisk for denne<br />
udstilling, med meget korte og koncise tekster som opfølgning på genstande og billeder.<br />
På samme væg er der yderligere tre fotostater, der viser tre aldre i hudceller. Disse er taget på Dansk<br />
Center for Molekylær Gerontologi, og viser cellekultur med unge hudceller, en med midaldrende<br />
hudceller og en med gamle hudceller. Forklaringen på det ændrede udseende tilbydes med en kort<br />
sætning om at med tiden ophober cellerne affaldsstoffer og de ændrer dermed udseende.<br />
Disse syv fotografier har fået en vital plads i begyndelsen af udstillingen, og besidder en egen æstetik,<br />
men for den ikke indviede får fotografierne først en informativ betydning i det øjeblik der kobles et<br />
stykke forklarende tekst på.<br />
Den forskning, der foretages i aldring, foregår ifølge en forklarende tekst som forskning i biokemiske<br />
processer:<br />
”<strong>Forskning</strong> i aldring<br />
I laboratorier forskes i aldring som biokemiske processer. Der forskes i sjældne førtidige<br />
aldringssyndromer. Dyr bruges som modeller for den menneskelige aldring. Forskerne undersøger,<br />
hvordan vores arvemateriale modstår skader og slid og reparerer sig selv, når skaderne er sket, og<br />
afdækker genernes rolle i aldringsprocessen.” 53<br />
Teksten illustreres gennem en lille vægophængt plexiglaskasse med nogle udstoppede laboratoriemus<br />
og to fotostater, der viser personer med genetiske fejl, der fremskynder aldring.<br />
Musenes tilstedeværelse forklares ved, at disse bruges i forbindelse med forskning. Musene har fået<br />
påført TTD syndrom, trichothiodystrofisk syndrom eller førtidigt aldringssyndrom. Dette betyder, at<br />
mus født med denne genetiske fejl, viser meget tidlige aldringstendenser, bl.a. med knogleskørhed.<br />
Disse aldersrelaterede sygdomme udvikles grundet musekroppens manglende evne til, at reparere<br />
ødelagt DNA.<br />
En billedserie supplerer ved at vise fotografier af to kvinder med forskellige typer af gensygdomme,<br />
der forårsager meget tidlig aldring. Den første kvinde eller pige, selvom fotografiet af hende viser en<br />
olding, lider af en accelereret cellevækst og i den anden kvindes celler er DNA reparationsevnen nedsat<br />
markant.<br />
52 Se bilag 2h<br />
53 Se bilag 2h<br />
48
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Genet er også repræsenteret i værelset gennem en markant grøn fotostat eller fotoarray af en bananflues<br />
genaktivitet.<br />
En vigtig del af forståelsen af cellerne og deres liv er telomeren, som forklares som den del i en celle,<br />
der beskytter kromosomerne vores arvemateriale. Denne del er væsentlig i aldersforskning, da man<br />
mener, at der er en sammenhæng mellem cellealdring, celledød og telomerlænge.<br />
Jo ældre cellerne bliver jo kortere bliver telomerene.<br />
Kromosomforskningen ses gennem det klonede får Dolly, som blev skabt gennem en kloning af et fårs<br />
ægcelle og yvercelle. Det klonede får havde kortere telomerer end det burde have haft, og den<br />
forklaring, der tilbydes til den oplysning, er at dyret havde flere aldre i sig, da det netop var blevet<br />
klonet af en ny ægcelle og et stykke af et voksent får.<br />
Der er i det samme rum sørget for nogle et legende interaktivt dialogisk indslag. Der er opbygget en<br />
stor halvåben boks midt i rummet og inden i denne er der opsat en skærm og kamera tilsluttet en<br />
computer, der gennem et program manipulerer eller animerer et fotografi taget af den interagerende<br />
person.<br />
Fotoet ændres ved at programmet kommer op med forslag til hvordan personen så ud som henholdsvis<br />
baby, støre barn, ung, voksen og gammel. Denne del af udstillingen var meget populær blandt de<br />
besøgende i alle aldersgrupper, selvom om billedkvaliteten var ringe.<br />
På kassens udvendige side er der opsat én skærm yderligere, der også viser en billedsekvens af<br />
personer, der går gennem en fuld livscyklus i løbet af nogle minutter.<br />
Indvendig er kassen dekoreret med nogle meget store plakater, der viser en rundorm, mikrofotografi af<br />
det indre af et lårbenshoved og telomerer i stadie newborn.<br />
Ydersiden af kassen er dekoreret med tre tekster, der skal få beskuerens tanker hen mod at tænke<br />
aldersforskning, som noget der måske over tid kan ændre den forudbestemte biologi. Der kan<br />
manipuleres med alder.<br />
I næste værelse der viser tema to, er visuelt et vellykket værelse, og den viden der skal<br />
kommunikeres træder tydeligt igennem med helt enkle virkemidler. Rummet, der er forholdsvist lille<br />
og kun dekoreret yderligere med et skriftfyldt banner og fire små statistiske plancher, består af en<br />
opstilling på et centralt placeret bord.<br />
Temaet som værelsets opstillinger skal vise, bliver fortalt gennem en stor tekst på den ene af væggene:<br />
”Det aldrende samfund.<br />
Befolkningspyramiden er snart fortid. Der fødes færre børn, og flere overlever til alderdommen.<br />
Pyramiden er ved at blive en søjle. For nogle lande ligefrem en tragt. Selv de fattige lande får flere<br />
ældre. Alderen er på dagsordenen. Vi taler om ældrebyrden og det grå guld. Livet bliver bare længere<br />
og længere. Er vi parate til en verden af gamle?”<br />
Denne tekst bliver visualiseret gennem en stor gulvopstilling, der består af en stor, ca. 2 x 1 m konsol<br />
opbygget i lyst træ og med en bordplade af spejlglas. På denne opstats er der placeret 12 signalrøde<br />
eller advarselsrøde plexiglas figurer grupperet i fire med tre i hver. De fire grupper repræsenterer<br />
Verden og nationerne Danmark, Japan og Malawi. Hver af de fire grupper består af tre<br />
befolkningspyramider, der viser årstallene 1950, 2000 og det fremskrevne 2050. Denne måde at<br />
illustrere befolkningsstatistikker er dels effektfuld, men materialerne og selve metoden i denne<br />
opstilling gør, at den fremtræder æstetisk meget vellykket.<br />
Bagsiden af dette værelse, på den væg man først ser når man træder ind i værelset, er fuldt dækket af en<br />
meget stor fotostat, der ikke umiddelbart tydeligt viser sit formål. Først efter en nærmere granskning,<br />
forstår beskueren, at de mange tekststykker, der fylder hele billedet, er avisoverskrifter der alle vedrører<br />
det aldrende samfund.<br />
Der vises yderligere fire stykker aldersstatistikker, gennem fire plancher, der vedrører Danmark og<br />
middelalderlevetid i danske kommuner, middellevetidsrekorden for kvinder i verden i årene 1840-2000,<br />
pensionsalder og middellevetid i Danmark og ældredødeligheden i Norden. Disse plancher ødelægger<br />
49
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
det æstetiske helhedsbillede af rummet, men en udstilling af den type har pladsmangel, og samtidigt<br />
formidlingsansvar at skulle tage hensyn til, og er derfor nødt til at opbygge en udstilling efter andre mål<br />
end de æstetiske.<br />
Det tredje værelse vises under temaet Alderens tegn, og det, der slår temaet an i værelset vises<br />
gennem to stykker kunst. Det ene et stort fotografi af en gammel kvinde set bagfra i en selskabskjole,<br />
meget i nedringet i ryggen. Billedet er taget af Karoline Kjeldstoft, der er uddannet designer, og billedet<br />
er en del af et projekt. Teksten, der understøtter billedet, er som følger:<br />
” Med projektet ”86/77/96” som er de gennemsnitlige kropsmål for 80-årige kvinder, sætter hun fokus<br />
på kontrasten mellem modeverdenens idealer og virkeligheden. Kjolesnittet fremhæver undtagelsesvis<br />
den aldrende kvindekrops form og æstetik.” 54<br />
De andre alderstegn, der vises gennem værelsets tematik, er gennem det andet stykke kunst, der består<br />
af en skulptur, en kopi gennem en gipsafstøbning af en romersk skulptur efter græsk forbillede. Den<br />
sættes tidsmæssigt til det 3. århundrede f. kr.<br />
Skulpturen viser et nøgent torso med en et aldrende mandehoved, og er ifølge den forklarende tekst et<br />
usædvanligt objekt i den klassiske skulpturelle kunst, eftersom afbildninger af gamle kroppe sjældent<br />
ses her. Skulpturens torso er også en rimelig forskønnet udgave af en gammel mandekrop, kun hans<br />
hoved afslører hans høje alder.<br />
I en lille selvstændig niche i rummet, er der udstillet flere af alderdommens tegn og symboler. Der er en<br />
større stokkesamling, en taskerollator, en konstant kørende film fra 1932 om Alderdomshjemmet, en<br />
ægyptisk stok fra dateret fra 210 f. kr.<br />
I forbindelse med den ægyptiske stok, er der to eksempler på hieroglyffer, hvor den første er tegnet for<br />
Alderdom eller at være ældre og viser en person, der krumbøjet anvender en stok til at gå. Andet tegn<br />
betyder værdighed eller embedsmand, og viser samme person, men ikke krumbøjet.<br />
En af væggene viser nogle eksempler fra Østerbro Undersøgelsen fra 1976, hvor det blev undersøgt<br />
gennem 20,000 individer om der var en sammenhæng mellem kroppens aldringstegn og livslængde,<br />
hvilket man i 1998 kunne konkludere, at det ikke var tilfældet. Grå hår, skaldethed og rynker havde<br />
ingen sammenhæng med alder eller hvor længe, man kunne forvente at leve.<br />
Rummet er rimeligt fyldt med genstande og vægophæng, og man har da også fået plads til tre store<br />
montre alle fulde af genstande.<br />
Første montre er dedikeret hørelsen, den nedsatte og de høreapparater, der har været i brug op gennem<br />
tiden. Den anden montre er fyldt med briller også fra alle tidsepoker, og beskriver med sin tekstning,<br />
muligheden for at synskirurgi, den er allerede på vej derhen, bliver så avanceret at brillerne bliver<br />
overflødige.<br />
Tredje montre er okkuperet med gebissernes historie, med de trøstende overvejelser omkring den<br />
generelle tandsundhed og midlet fluor, der gør at tænder i større og større udstrækning beholdes<br />
gennem hele livet.<br />
Værelse fire har temaet alderens sygdomme, og ’teksten på væggen’, der sætter temaet er som følger:<br />
”Alderens sygdomme”<br />
Alderen er ingen sygdom, men ældre er mere udsatte for alvorlige og komplekse sygdomme. For 100 år<br />
siden tilbød man diæt, ro og omsorg, og ikke så meget andet. 50 år senere var nye medikamenter og<br />
teknologier kommet til. De aldersrelaterede sygdomme kunne nu behandles. I dag tilbydes intensive<br />
højteknologiske behandlingsforløb og genoptræning, så patienten hurtigt kommer på fode igen.” 55<br />
54 Se bilag 2h<br />
55 Se bilag 2h<br />
50
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det meste af gulvet er optaget af tre store opsatser, bestående af fotografier og genstande, hvoraf de<br />
fleste er tekstet. De tre samlinger viser tre forskellige diskurser og opfattelser af alderdom og dens<br />
relaterede sygdomme.<br />
De består alle af samlinger af forskellige genstande og fotografier med en del forklarende tekst til.<br />
Første samling viser tidsperioden omkring 1907 og periodens sygdomsdiskurs. På tidspunktet var der i<br />
vid udstrækning fokus på diæt i forbindelse med behandling af aldersrelaterede sygdomme og i øvrigt<br />
sygdomme generelt.<br />
Den overordnede tekst fra perioden er her citeret:<br />
” Diætbehandling.<br />
Mavesår, tuberkulose, diabetes og andre alvorlige sygdomme blev behandlet med diæt. Behandlingen<br />
bestod ikke blot af en bestemt kost, men også af renlighed samt ”passende hvile”, dvs. langvarigt<br />
sengeleje. Kosten skulle som regel være let og var baseret på grynsupper og mælk, også kaldet<br />
”feberkost”. 56<br />
Denne tekst illustrerer tydeligt de store forskelle, og samtidigt nogle paralleller der var i sygdom – og<br />
sundhedsopfattelsen på tidspunktet og de nutidige.<br />
De sygdomme der nævnes bliver i dag alle behandlet medicinsk, og opfattelsen af at lange perioder<br />
tilbragt i en ubevægelig i en sygeseng, er behandlinger, man har forstået fører mange andre skader med<br />
sig og dermed noget der skal undgås. Diætbehandling er heller ikke noget, der ligger i den nutidige<br />
behandlingsdiskurs, på samme måde som i perioden omkring 1907. Parallellen til nutiden ligger dog i<br />
den forståelse for sammenhængen mellem sundhed, kost, motion dvs. de generelle levevaner der ses i<br />
1907 behandlingsdiskursen.<br />
I 1957 ændres diskursen til en teknik- og medicineringsdiskurs, hvor alle de nye medicinske præparater<br />
får en mulighed for at blive afprøvet. Samtidigt er der i perioden et stort fokus på de mulige tekniske<br />
behandlingsmetoder, som de nye teknikker muliggør.<br />
Teksten på opsatsen:<br />
”Ny medicin i 1950’erne og 1960’erne. I midten af 1900-tallet dukkede en lang række nye<br />
medikamenter op. Tidligere kroniske sygdomstilstande hos ældre blev nu behandlet. Medicinen blev<br />
udviklet af den ny lægemiddelindustri i tæt samarbejde med lægevidenskabelige<br />
forskningsinstitutioner.”<br />
Omkring året 2007 ændres diskursen atter, og der er nu kommet fokus på forebyggelse af sygdomme<br />
gennem sund levevis, hvilket også inkluderer regelmæssig motion. Teksterne der følger er uden en<br />
egentlig overordnet tematisk beskrivende tekst.<br />
På væggene er der sat to forskellige fotoplancher, hvoraf en viser en af de mest markante<br />
alderdomsbetingede sygdomme, som man på tiden ikke har mulighed for at behandle medicinsk.<br />
Sygdommen er Alzheimers og man fortæller gennem dette fotografi, om den forskning der foregår på<br />
Rigshospitalet, og som bygger på en teori om at de proteiner, der ophobes i hjernen i Alzheimers<br />
patienter og som ødelægger hjernecellerne, kan der muligvis findes en vaccine imod. Selve fotografiet<br />
viser en døende hjernecelle der er belagt med plak fra en patient med omtalte sygdom.<br />
Det andet store fotografi viser en nanopumpe. Denne er så minutiøs, at den kan ligge på spidsen af en<br />
finger og fylder højest 0,5 x 0,5 cm. Den fungerer som en automatisk funktion til regulering af medicin<br />
i en patients krop og sættes ind under en patientens hud. Illustrationen af dens minimale størrelse<br />
sammenholdt med dens funktion og store værdi for et menneskeligt individ supplerer udstillingen med<br />
et tema, der kunne kaldes forskningens fremskridt og tekniske formåen.<br />
Det femte værelse har det overordnede tema, ’Det lange liv’.<br />
Der er opstået en ny befolkningsgruppe i de seneste år, og disse er betegnet længeleverne. Denne<br />
gruppe af individer, er hurtigt voksende og dækker individer mellem 100 og 110 år. Aldersforskeren<br />
56 Ibid.<br />
51
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Jeune samler på oplysninger om gruppen af de meget gamle fra hele verden. Dele af hans samling<br />
bliver vist i dette værelse gennem ni af disse meget gamle personer. Der er opsat store fotografier af<br />
dem alle og en kort medfølgende biografi. Den længst levende person man har oplysninger om er en<br />
fransk kvinde, der blev 122 år.<br />
Grunden til at de i det hele taget er interessante i forskningen omkring aldring, er at der undersøges for<br />
sammenhænge mellem en bestemt levevis, genetik og den meget lange livslængde. Indtil videre har<br />
man ikke kunnet finde tydelige sammenhænge.<br />
Jeune’s er ikke den første samler af længeleverne. Allerede i 1700-tallet begyndte Bolle Wilhelm<br />
Luxdorph at samle på oplysninger omkring personer, der havde levet i levet over 80 år. Samlingen<br />
indeholdt oplysninger om 515 individer fra oldtiden op til datiden.<br />
Denne samling vises på modsatte væg, illustreres med 12 portrætter af individer fra hans samling, med<br />
individets navn, fødselsår og dødsår.<br />
I udstillingens er der gjort plads til et humoristisk indslag, som består af fortællingerne om den norske<br />
sømand Drakenberg. Der vises en del underholdende billeder, der illustrerer dels en gavtyv og dels en<br />
person, der gerne viser sin maskulinitet frem, ved at stille sig i positur og vise sin muskelmasse frem.<br />
Den lille samling består af et oliemaleri nogle tegninger og en buste.<br />
”Christian Jakobsen Drakenberg. Den norske sømand Drakenberg hævdede at være født i 1626. Han<br />
døde i 1772 og skulle derfor være blevet 145 år. Han levede som gammel i Danmark, hvor han blev<br />
berømt for sin høje alder. Hans lig lå fremme i Århus Domkirke indtil 1840. Selv i døden ville han ikke<br />
forgå.” 57<br />
Neden under busten, som er uendelig grim, er denne lille underholdende tekst:<br />
”Drakenberg”.<br />
Johnson påstod, at han havde fået tilladelse til at afstøbe Drakenbergs mumie. Busten blev fremstillet til<br />
hele Norden. Omtrent samtidigt forsvandt mumien sporløst. Folk sagde, at Johnsen havde stjålet liget<br />
og givet det en vikingegravfærd.” 58<br />
Sjette værelse har titlen ’Mod styrke – mod svækkelse’.<br />
Værelset er rimeligt fyldt og når rundt omkring en del emner. Dels vises motionsdiskursen, hvori det<br />
forudsættes, at en rimelig fysisk aktivitet gennem eksempelvis gymnastik og idrætsudøvelse, hjælper til<br />
at holde den menneskelige krop i en bedre form. Helle Godtved skulle have været en af fortalerne for,<br />
at en sund rygsøjle med ikke slidte disci, afhjælpes gennem vedligehold. Et røntgenfoto af hendes<br />
rygsøjle, skulle underbyge påstanden. Til yderligere at underbygge tesen, er der ophængt en meget stort<br />
fotostat af den californiske stangspringer Carol Johnston. Billedet viser den 85-årige midt i et, for den<br />
uindviede, vanskeligt spring og illustrerer dermed påstanden elegant.<br />
Ved siden af fotografiet af Johnston, vises et foto af en anonym gammel kvinde, der styrketræner sine<br />
ben, og i forbindelse med samme, er der igen et legende indslag. Dette består af en<br />
styrketræningsmaskine til ben, og det er muligt herved for de besøgende at måle deres muskelalder<br />
gennem benspænd på maskinen.<br />
Umiddelbart over for denne er der opstillet, måske som en advarsel eller påmindelse, et gammelt sort<br />
skrummel af en antik kørestol fra 1920’erne. Den mere absurde information tilknyttet kørestolen, er at<br />
den indgik i Medicinsk-Historisk Museums Samling i 1989 fra København Kommunes ældreboliger og<br />
har, formodes det, været brugt op til denne periode.<br />
Der er yderligere opstillet nogle montre i det ellers lille værelse, og en af dem indeholder en<br />
Erindringskasse. Disse bruges i ældreomsorgen og deres funktion er som stimuli til gamle patienter<br />
med hukommelsesproblemer.<br />
Der er tillige ophængt plancher, der illustrerer forskelligt statistisk materiale der beskriver<br />
sammenhænge mellem motion og sygdomme.<br />
57 Se bilag 2h<br />
58 Ibid.<br />
52
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Der er også blevet plads til et kunstnerisk indslag i form af en samling af blæktegninger tegnet af en<br />
billedhugger/professor ved kunstakademiet, der i 1971 var indlagt på Rigshospitalet. Formålet med at<br />
vise denne lille samling, må dels ligge i tegningernes æstetiske værdi og dels deres motiver. De<br />
forestiller alle patienter, gamle og unge.<br />
Det syvende værelse er nok en af de mest oplagte debatskabere, da det omhandler emner så som<br />
mulighed for forlængelse af ungdommen og de midler individer med hjælp fra eksperter vil igangsætte<br />
for at opnå målet. Dette syvende værelse rummer det syvende tema, der er Drømmen om evig ungdom.<br />
Dette perspektiveres gennem bl.a. de kosmetisk operationers historie med eksempler på de tidligste<br />
operative ansigtsløft. Desuden er der eksempler på forskellige dyreforsøg for behandling mod aldring.<br />
Værelset bliver introduceret med den følgende tekst:<br />
” Drømmen om evig ungdom.<br />
Drømmen om evig ungdom er lige så gammel som mennesket selv, fra de græske myter til nutidens<br />
skønhedsindustri. Altid omgærdet med blandede følelser. For er livets slitage en del af livet selv, eller<br />
noget som skal udbedres? Dristige forsøg, store forhåbninger og mange midler er blevet brugt på at<br />
standse livets aldring eller ligefrem gøre os unge igen. Foryngende skønhedsbehandlinger er en del af<br />
de hurtigt voksende industrier i den rige del af verden.” 59<br />
I værelset er der ophængt to stykker billedkunst, begge tematisk i tråd med det overordnede tema, hvor<br />
det ene, et oliemaleri viser en af antikken myter, der ofte blev brugt af Rubens. Myten der illustreres<br />
gennem portrættet af ’Simon et Per’, hvor brystmælk ifølge datidens lægevidenskabelige ekspertgruppe<br />
skulle virke foryngende.<br />
Ved siden af oliemaleriet hænger et kobbertryk, der har ønsket om et evigt liv som tema, og dette vises<br />
gennem en af den græske mytologis historier om en gudinden, der beder om evigt liv til sin elsker.<br />
Moralen i historien er, at eftersom hun ikke samtidigt beder om evig ungdom til ham, må hun alligevel<br />
tilbringe sin tid med et hastigt aldrende individ, der dog bare ikke dør.<br />
Der er også ophængt en samling på fire fotostater der forestiller den i sin tid kendte skuespiller, Sarah<br />
Bernhardt før og efter sine ansigtsløftninger. Dette er nogle af de første der blev foretager og er fra<br />
1920’erne.<br />
Der er også billeder og tekst, der beskriver det arbejde fonden ’Alcor Life Extention Foundation<br />
udfører med nedfrysning af individer for senere optøning, når deres sygdomme og aldersrelaterede<br />
defekter kan helbredes.<br />
Den mest markante fotoserie under værelsets tema, består af 11 eksempler på forskellige forskeres<br />
forsøg på at undersøge teser og forsøg på at forstå sammenhænge mellem aldring og<br />
hormonproduktion.<br />
Det er i denne sammenhæng at starten på reversere de biologiske nedbrug, der foregår af den<br />
menneskelige krop gik gennem undersøgelser af forsøgsdyrs og i nogle tilfælde menneskers produktion<br />
af hormonstoffer gennem kønskirtlerne. Disse forsøg startede tidligt i 1900-tallet.<br />
Udstillet i en montre på gulvet, er der en del eksempler på 1920’ernes og 1930’ernes foryngelseskure,<br />
bl.a. indgik på dette tidspunkt indgik stoffet Radium i pilleterapier.<br />
Der bliver samtidigt forklaret de nutidige kure og behandlinger så som Botox behandlinger og<br />
Restylane behandlinger, der er henholdsvis en nervegift og en blanding af vand og kulstof.<br />
Sidste og afsluttende værelse har nye livsperspektiver på dagsordenen.<br />
I det sidste værelse nummer otte er perspektivet flyttet fra de beviselige følgevirkninger ved alderdom,<br />
alderdommens sygdomme og deres afhjælpnings muligheder, til alderdommens kultur. Det vil sige en<br />
leg med perspektiverne i den samfundsmæssige opfattelse af aldring.<br />
I udstillingens mindste værelse er væggene brugt til at illustrere den tidligere aldringsdiskurs, hvor<br />
aldring foregår gennem trappen som symbol. Individet bestiger trappen indtil han når sin<br />
59 Se bilag 2h<br />
53
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
middelalderen, hvorefter nedstigningen begynder. Hvert enkelt trin betyder et bestemt punkt i hans<br />
livshistorie med sine helt specielle handlinger.<br />
Denne diskurs hævder konstruktørerne af udstillingen, har ændret sig til en udfladning af trappen til et<br />
plateau, hvor alle handlinger kan foregå på alle tidspunkter i individets livsbane.<br />
Det mest markante objekt i værelset er en planche, der illustrerer nye perspektiver i synet på<br />
alderdommen. En illustration af to forskellige alderdomsdiskurser, den ene med betegnelsen Det<br />
alderskonstruerede samfund og det andet Det aldersintegrerede samfund. De to diskurser illustreres<br />
grafisk gennem modelopbygninger, hvor den første vises ved tre vandrette søjler, og den nederste søjle<br />
bærer teksten Uddannelse, den mellemste teksten Arbejde og den øverste teksten Fritid. Ved siden af de<br />
liggende søjler er en alderslinie, der viser at uddannelse forgår i den første del af et livsforløb, arbejdet<br />
foretages i den mellemliggende periode og fritiden hører alderdommen.<br />
Kontrasten til denne diskurs er et omvendt perspektiv; søjlerne rejses til en vertikal position, med<br />
alderslinien i samme position, og hermed illustreres at fritid, arbejde og uddannelse hører alle aldre til.<br />
Selvom der i indledningen af specialet blev postuleret, at italesættelsen af et emne eller et objekt<br />
hænger tæt sammen med dets relationelle funktioner, og at en ændring i den måde rutiner, vaner og<br />
opfattelser beskrives på kan over tid ændre en funktion, anses i dette tilfælde ikke at være realistisk. At<br />
vælge at lade alderdommen italesættelsesmæssigt integrere i alle de funktionsfaser, som modellen<br />
beskriver og dermed betragte den som en naturlig del med lige vægte, er et ufærdigt projekt. Det der<br />
karakteriserer det alderskonstruerede samfund, er nok til en hvis grad bundet i en pragmatisk funktion,<br />
der ikke problemløst lader sig ændre.<br />
Som det kan ses gennem den introducerende tour af udstillingen, når man meget langt omkring ved<br />
valget af de otte temaer. Der er en meget stor overvægt af foki på de biologiske og de fysiske<br />
egenskaber omkring emnerne, hvor de to undtagelser er i værelse to med temaet ’Det aldrende<br />
samfund’ og i værelse otte ’Nye livsperspektiver’. Det aldrende samfund bliver beskrevet dels gennem<br />
statistisk befolkningsmateriale og dels den mediediskurs, der vises gennem alle avisoverskrifterne. De<br />
nye perspektiver bliver beskrevet gennem en alderdomskultur, der postuleres er under forandring.<br />
Det efterlader de resterende seks værelser, hvor temaerne alle illustreres gennem den<br />
lægevidenskabelige og biotekniske diskurs. Dette kan ses som en opfyldelse af målsætning for<br />
særudstillingen netop som en kommunikation af den sundhedsvidenskabelige aldersforskning.<br />
Det videnskabelige niveau i fremstillingen og kommunikationen af emnerne er ikke højt, men derimod<br />
skønnes det at være meget let tilgængeligt. Alt det tekstlige materiale, der kun anvendes til at forklare<br />
billedmateriale er let tilgængeligt uden brug af komplekst sprogbrug og uden krav til forudsat viden.<br />
Museet bruger nogle bestemte metoder og medier, der gentages i alle otte værelser. Væggene bruges til<br />
fotografier og plancher med de beskrivende tekster. Der er ydermere nogle få billedkunstværker og en<br />
enkelt skulptur. Disse værker er afstemt med værelsets tema.<br />
I alle værelser er der midt på gulvene eller lidt ind langs væggene montrer med udstillede genstande<br />
eller de store udstillingsgenstande.<br />
Værelserne er alle rimeligt små, et bud på de samlede m² er på omkring 150.<br />
Da det er en udstilling, der kommunikerer nogle videnskabelige og kulturelle temaer, virker<br />
udstillingen ikke overfyldt, selvom der en god del af information pr. værelse. Hvis udstillingen havde<br />
været en kunstudstilling, ville den have virket overfyldt.<br />
Som allerede nævnt stilles der ikke store krav til modtagerens evne til perception. Alle også selv børn<br />
kan forstå den ellers komplekse viden, der bliver fortalt meget enkelt og let forståeligt. Angående det<br />
sociale samspils element, der er med til at skabe den optimale læringssituation, er der i et museum<br />
fysiske udstilling større mulighed for at undersøge og dermed forstå genstande og deres brug. Langt de<br />
fleste genstande er lukket inde i montrer, og kan ikke undersøges fysisk, men de kan dog ses.<br />
Der er to elementer, som publikum kan afprøve, dels den illustrationen af aldringen og dels den<br />
fysiologiske maskine til benspænd, hvor man kunne teste ens muskelalder.<br />
Emner der bliver belyst gennem Kataloget<br />
54
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Kataloget indeholder seks artikler, der tematisk er knyttet til udstillingen temaer. 60<br />
Indledningsvis er Mordhorst’s artikel 61 , der skaber en forståelse for udstillingen baggrund og formål.<br />
Det ses i betydningsdannelserne omkring nodalpunkterne, at artiklen er underlagt en diskurs, der<br />
iagttager de ændringer, der er sket i videnskabens og befolkningens opfattelse af alder.<br />
Samtidigt viser der sig i diskursen disse ændringer ved nye forståelses – og begrebsrammer.<br />
Det vigtig, at være opmærksom på, at denne diskurs har fæste i den videnskabelige diskurs, der ved<br />
hjælp af videnskabelige opdagelser (medicinske, statistiske befolkningsstatistikker) påviser store<br />
samfundsforandringer.<br />
Der er nogle få eksempler på selve aldersforskningen i den præsenterende artikel. Det ene er<br />
præsentationen af ringormene som en af de vigtigste modelorganismer i forskningen. Det andet er den<br />
samme forklaring som Söderqvist anvendte i det indledende afsnit om selve formålet og grundlaget for<br />
udstillingen.<br />
Det vil sige, at det er i vid udstrækning alderdommens kultur og de store ændringer i denne, der<br />
refereres til.<br />
I artiklen, der beskæftiger sig med motion, refereres der ofte til den sundhedsvidenskabelige diskurs,<br />
hvori motion er en del af et sundt og længerevarende liv. Dette underbygges gennem perspektivering til<br />
videnskabelig forskning, hvorpå alderdomsrelateret forskning bygger.<br />
Men kan hævde, at der gennem artiklen bliver kommunikeret en del aldersforskning gennem de<br />
undersøgelser, der refereres til. Der bliver vist tilbage til det statistiske talmateriale, der eksisterer og<br />
bruges til at underbygge teser omkring sammenhæng mellem motion og en del sygdomme.<br />
<strong>Forskning</strong>en anvendes til konstruktion af en artikel, der i form og opbygning redegør på en måde, at<br />
den ikke kun virker oplysende men samtidigt opdragende.<br />
Nogle eksempler herpå er, at den viser den evidente sammenhæng, der er mellem motion og sygdomme<br />
hjertekar sygdomme, diabetes og nogle kræftsygdomme. Samtidigt refereres der seks gange i artiklen<br />
undersøgelser som en støtte til de teser og bekræftede teser om sammenhænge mellem motion og<br />
demenssygdomme.<br />
Den opdragende del i artiklen, er de råd der gives i to afsnit med titlerne der er meget beskrivende for<br />
indholdet, Bevæg dig – bevar dig og Aktiv eller passiv i dagligdagen.<br />
De ledende temaer er motion og fysisk aktivitet, der hænger sammen med og er styrende for<br />
individernes kondition.<br />
En vurdering af artiklens nyhedsværdi er, at de biologiske og sundhedsvidenskabelige emner, der<br />
refereres, ikke er en kommunikation af ny forskning. Disse er emner størsteparten af borgerne i <strong>2008</strong> er<br />
bekendte med. Dog er der en undtagelse i beskrivelse af nye metoder til at opnå sundhed gennem<br />
motion.<br />
Forfatteren refererer et nyt begreb under overskriften, det nye konditionsbegreb, stofskiftekondition,<br />
der i modsætning til kredsløbskonditionen ikke kræver motion med et højt intensitetsniveau. Det er<br />
derimod muligt, at forbedre sin stofskiftekondition bare med et almindeligt dagligdags aktivitetsniveau.<br />
For at finde aktualitetsniveauet for den nyhed blev der foretaget en søgning i Infomedia og det<br />
fremkommer at begrebet har en rimelig nyhedsværdi. Første gang det bliver omtalt er i artikel i<br />
Ugeskrift for læger i januar 2006 og det omtales i efterfølgende periode sporadisk. 62<br />
Med titlen ”Aldringen Molekylærbiologi”, gives der lovning på seriøs videnskabskommunikation af for<br />
ikke-specialister, svære videnskabelige felter.<br />
Gennem artiklen tydeliggøres det, at cellen er omdrejningspunktet for aldringens processer, set i en<br />
molekylærbiologs perspektiv. Hvilket grundlæggende er det molekylærbiologien videnskabelige felts<br />
perspektiv cellen som forklaring til hele mennesket.<br />
Derfor forsker denne gruppe i cellens gener og proteiner for at kortlægge ændringsmønstre i disse. Der<br />
kommunikeres her en populærvidenskabelig historie om aldringens mysterier, der kan findes i cellen<br />
60 Se bilag 2f<br />
61 Oldetopia s. 8<br />
62 Pedersen, Andersen, Frette, Sandholt<br />
55
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
processer og funktioner. Der opereres med to teorier der populærvidenskabeligt beskrives Cellens ur og<br />
Mitokondrier – Cellens kraftværk.<br />
Der er opstået et nyt begreb i kølvandet på det ændrede alderdomsbillede, supercentenarians eller på<br />
dansk længelevere som beskriver den voksende gruppe af individer, der er i aldersgruppen 100 år plus.<br />
Forfatteren til artiklen om dette emne refererer til statistiske undersøgelser, der påviser at, det er blevet<br />
rimeligt dokumenteret 63 , at der er siden 1990’erne er 20 personer i verden, der er blevet 115 år eller<br />
mere.<br />
Borst fra at fænomenet er interessant, åbner det op for at aldersforskningen kan finde mulige årsager og<br />
sammenhænge til disse fænomener gennem den voksende undersøgelsespopulation. Artiklen vælger at<br />
beskrive emnet gennem mulige årsagssammenhænge, uden dog at kunne påvise nogle eksakte<br />
resultater.<br />
Forfatteren vælger dog forsigtigt at konkludere, og holder sig derfor inden for sundhedsdiskursen, at de<br />
fleste længelevende var ikke-rygere, slanke og havde i øvrigt aldrig været overvægtige. Havde aldrig<br />
lidt af diabetes relaterede sygdomme, kræftsygdomme eller hjertekarsygdomme i den problematiske<br />
ende af sygdomsskalaen.<br />
Han vælger fuldstændig diskussionen fra omkring de etiske problemer, der kan opstå omkring gruppen<br />
af de meget gamle. Han kommer forsigtigt inde på emnet gennem sætningen med det centrale moment,<br />
livsforlængende:<br />
”Muligvis havde deres lange liv ikke været muligt uden den livsforlængende sidegevinst, der ligger i<br />
moderne medicinsk behandling.” 64<br />
Artiklen mål eller fokus har ikke været at sætte spørgsmål ved ”gevinsten” at leve til en alder på 115 år<br />
eller mere. Tværtimod refereres der en diskurs eller opfattelse, at målet må være for alle individer, at<br />
kunne opnå en høj alder.<br />
Grunden til at denne population er interessant i selve alderdomsforskningen, bliver formuleret gennem<br />
den betydning gruppen af lægelevende sammen med biologiske eksperimenter har for en forståelse af<br />
at aldring kan foregå langsommere end først antaget.<br />
I næste artikel refereres to diskurser, den traditionelle der har været den mest udprægede i de vestlige<br />
samfund og den ændrede og rimeligt nyligt opståede.<br />
I den første er betydningen omkring punktet gammel, eksempelvis det gamle menneske, at den fysiske<br />
aldring er sat ind med tydelige spor og har betydning for individernes mobilitet. Det gamle menneske<br />
her er sat på en rimelig inaktiv pension, dels grundet tabt erhvervsevne og dels grundet økonomisk<br />
fattigdom både den reelle og den valgte.<br />
I den nyere diskurs eksisterer helt andre forståelseshorisonter, hvor de vigtigste er en drejning af<br />
alderdomsperspektiver. Dette medfører en opfattelse af alderdom som noget, der på mange måder kan<br />
fravælges. Fravalget kan ske gennem de udpræget større muligheder de ældre ifølge opfattelsen har nu,<br />
med muligheder for en aktiv og kvalitativ livsførelse. En meget bedre fysisk formkurve, mulighed for<br />
forebyggelse af sygdomme gennem større viden om sundhed og motion, større mulighederne for<br />
medicinsk behandling og kirurgisk behandling og bedre økonomi, end det tidligere i historien er set.<br />
Forfatteren af artiklen referer til forskning inden for gerontologi, der understøtter en opfattelse af at<br />
alderdommens fremtræden og reelle fysiske vilkår har ændret sig markant.<br />
Sidste artikel undersøger de etiske perspektiver ved aldringen, fordele og ulemper, fordomme og<br />
realiteter.<br />
Præsentationen af artiklen hævder, at der er andet hæftet til aldringsbegreberne – og vilkårene, end det<br />
naturvidenskabelige syn. Nemlig eksistentielle spørgsmål og de reelle fysiske forandringer, der foregår.<br />
63 Oldetopia s. 24<br />
64 Oldetopia s. 27<br />
56
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Smith vender helt rigtigt perspektivet fra, det naturvidenskabelige med den undren, undersøgelser og<br />
begejstring over de mulige lange liv, der dels kan registreres, men som samtidigt bliver muliggjort i<br />
højere grad med ny teknik.<br />
Det vil sige er det er ikke forskning generelt eller ny forskning, der bliver formidlet her. Det er<br />
nærmere nogle etiske og kritiske spørgsmål.<br />
Til sidst skal nævnes de to billedserier, der er indeholdt i kataloget.<br />
Disse to fremtræder meget forskelligt. Den nye og nutidige serie er også ophængt på museet i<br />
forbindelse med udstillingen. Kunstneren har ved hjælp af en fotomontageteknik skabt nogle billeder,<br />
der skal vise de meget gamle kvinder, der er i fokus, og samtidigt fastholde dele af deres liv gennem<br />
nogle for kvinderne vigtige historier eller forløb.<br />
Billederne giver ikke et idylliseret billede af de 100-årige, men kunstneren har formodet at gøre deres<br />
liv til interessante fortællinger gennem billeder.<br />
Den anden billedserie er gengivelser af 100 år gamle fotos, der ophængt på museet sammen med den<br />
permanente udstilling. Det er gammelt undervisningsmateriale til medicinstuderende med eksempler på<br />
en række aldersrelaterede sygdomme. Det er et andet alderdomsbillede, der vises gennem denne<br />
samling af sygdomsramte gamle. Selvom nogle af sygdommene i dag kan kureres i deres opløb, viser<br />
denne samling alligevel sandheder om alderdommen, der ikke normalt vises frem.<br />
Kataloget og særudstillingen supplerer hinanden, hvor kataloget med uddybende beskrivelser bringer<br />
den forskning ind, der relaterer sig til de specielle emner. Udstillingen leverer den visuelle side med<br />
pædagogiske illustrationer, samlinger af enkeltdele og sammensætninger af enkeltdele. Disse får<br />
emnerne til at fremstå tydeligere. For at sikre en reel forskningskommunikativ værdi er det nok<br />
nødvendigt, at kataloget købes i forbindelse med besøget på udstillingen og læses efterfølgende.<br />
Emneafgrænsningen virker meget bred. Første artikel viser, at i overvejelserne omkring udstillings<br />
afgrænsning har det haft betydning, at udforskning af aldring foregår på mange forskellige faglige<br />
områder. Det nævnes ikke om det drejer sig om parallelforskning, som den multidisciplinære forskning<br />
er udtryk for. Dette betyder i praksis, at en del forskningsprogrammer bliver sat i gang under samme<br />
tema, med et resultat der viser forskellige perspektiver på det pågældende tema.<br />
Eller om det drejer sig om interdisciplinaritet er der fokus på selve problemløsningen som et fælles<br />
mål. 65 Dette kan være væsentligt at kommunikere til borgeren, eftersom den første udgave af<br />
samarbejdende forskning kan være næsten uendeligt bredt, som det ses gennem ”aldersforskning”<br />
Der er ikke gået i dybden med nogle af emnerne, hvilket den udstillingsansvarlige selv gør<br />
opmærksomt på. Hvor overfladisk udstillingen egentligt bevæger sig, kan være svært at bedømme for<br />
ikke-eksperter, med det er tydeligt at den favner meget bredt, og både dækker naturvidenskab og kultur.<br />
Kultur både som kunst og som kulturstudier. Den ansvarlige hævder, at det er ikke udstillingen opgave<br />
at udrede de omfattende sammenhænge, der omgiver de videnskabelige felter.<br />
Selve døden berører udstillingen ikke.<br />
Det videnskabelige niveau i kataloget er tydeligt lagt efter at skulle være tilgængeligt for alle, med<br />
pædagogiske forklaringer og det er meget let at forstå. Forfatternes evne til at kommunikere er<br />
passende til formålet, da sprogbruget er tydeligt og enkelt.<br />
Metode til at belyse emnet er velafprøvet og populærvidenskabelig med letlæselige artikler og fungerer<br />
som et godt supplement til selve udstillingen<br />
Medier der bliver anvendt i kommunikationsprocessen er skriftsprog og billedsprog gennem et grafisk<br />
enkelt opsat katalog.<br />
Hvad modtagerens motivation angår, kan man hævde, for at anskaffe sig kataloget og læse det skal man<br />
være lidt mere motiveret for at anskaffe det katalog og frem for bare at se udstillingen.<br />
65 Balsinger<br />
57
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
4.5 Forskerbloggen<br />
Forskerbloggen blev startet i september 2003, og afsenders motivationer for at starte den formuleres på<br />
Medicinsk Museion’s webpage som følgende:<br />
”Medicinsk Museion har en blog hvor du kan følge med i forskningsprojektet om biomedicinens kultur<br />
og nutidshistorie – og selv skrive kommentarer.<br />
….. fungerer som kombination af opslagstavle, nyhedsbrev, dagbog og internt diskussionsforum. Den<br />
støtter forskerne i deres networking og skaber grobund for en mere demokratisk<br />
forskningsformidling.” 66<br />
Bloggen fungerer ydermere som en intern informationsressource. I Årsskriftet 2007 kan oplysninger<br />
findes om de fastansatte og de løsere tilknyttede til institutionen for året 2006. I alt er der i dette år 45<br />
ansatte, hvoraf 9 er fastansatte med en aflønning gennem Det Sundhedsvidenskabelige Fakultet. 67 Dette<br />
er en rimelig stor gruppe af individer, der ikke kan samles på samme geografiske plet i ret mange<br />
situationer. Dvs. kommunikationen mellem dem skal have en platform. Der eksisterer andre<br />
kommunikationskanaler gruppen kan benytte sig af, men det officielle interaktive tovejs<br />
kommunikative element er denne blog. Den ér også meget aktiv, eller nærmere en enkelt af<br />
indlægsskriverne er meget aktiv.<br />
I perioden fra d. 8. august 2007 til d. 1. marts <strong>2008</strong> er antallet af indlæg fra Thomas på 152. På nogle<br />
dage har hans indlægsfrekvens været oppe på 3 om dagen. Han får ikke kommentarer på alle sine<br />
indlæg. Han har fået 76 comments fordelt på 27 indlæg. I den samme periode har følgende profiler<br />
været aktive med indlæg: Sniff 4, Søren 9, Susanne 5, Rikke 1, Adam 2, JEO 6 og Camilla 3.<br />
Dette leder hen mod spørgsmålet om, hvilken funktion denne blog har. Den har muligvis en funktion<br />
som museumslederens kommunikationskanal for informationer, han finder relevante. Dvs. hvilke<br />
nyheder fra det videnskabelige felt han finder er vigtige nok til at informere resten af gruppen med.<br />
Dette forenkler også spørgsmålet om, hvem afsender af meddelelser i dette forum er. Det er<br />
institutionsledelsens blog. Muligvis er bloggen også institutionsledelsens mulighed for at kommunikere<br />
den oversigt han skaber over feltet, samtidigt med at der sker en reduktion i den kompleksitet<br />
institutioner generelt oplever i deres omverden. Muligvis er personen bag tagget Thomas, translatøren<br />
af disse komplekse tilstande, og samtidigt personen, der sætter et fokus på, hvad der er væsentligt at<br />
beskæftige sig med. Dette betyder, at bloggen får en udvidet sine funktioner fra kun at være til et<br />
kommunikationsforum til at være et ledelsesværktøj.<br />
Hvilke faglige felter bliver der kommunikeret?<br />
En forskerblog vil pr. natur kommunikere feltet på feltets præmisser. Det er den gruppe af individers<br />
kommunikation, der enten tegner eller er med til at tegne den retning forskningen skal tage, hvad den<br />
skal bestå af og hvilken traditioner den skal bygge på. Denne blog er i vid udstrækning præget af en<br />
enkelt indlægsholder, hvilket betyder at formålsparagraffen om at bloggen skal skabe et<br />
diskussionsforum, et offentligt forum, virker vanskeligt at realisere. Men som tidligere nævnt eksisterer<br />
der muligvis andre fora for gruppen omkring denne institution, og da objektet for speciale ikke er<br />
forskningsfeltets interne kommunikationsmønster, men nærmere kommunikation udad med<br />
offentligheden er det et uvæsentligt problem at kortlægge.<br />
Sproget, der anvendes i bloggen er udelukkende engelsk, hvilket ikke ses som et problem, medmindre<br />
målgruppen er meget unge skoleelever eller nogle medlemmer af den meget ældre generation. Dette er<br />
et vilkår, som befolkninger der tilhører et meget lille sprogområde, har lært i vid udstrækning at tilpasse<br />
sig. Det, der er mere væsentligt i denne sammenhæng, er at prøve at skabe et overblik over den reelle<br />
fordeling af de emner, der behandles. Det software der styrer bloggen viser nogle statiske data, som<br />
66 http://www.museion.ku.dk/blog.aspx<br />
67 Årsskrift (2007)<br />
58
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
måler hvor mange indlæg, der skrives, og hvilke emneord de tildeles. Dataene er opdelt i følgende<br />
emnegrupper, og hvert indlæg kan have flere emeord tilknyttet:<br />
general (196), recent biomed (269), acquisition (86), Museion concepts (75), blogging (75),<br />
displays/exhibits (166), conservation (29), registration (16), news (115), new books etc (37),<br />
conference (177), web resources (75), jobs/grants (20), draft papers (31), teaching (17), seminars (67),<br />
art and biomed (95), curation (19), haptics (3), museum and knowledge politics (13), marketing and<br />
advertising (5), science communication studies (3), material studies (material studies), museum studies<br />
(museum studies), history of science (1), history of technology (1), history of medicine (1).<br />
Science communication studies (3)<br />
Det tal og emne der springer mest i øjnene er emnet science communication studies med en af de<br />
laveste indlægsscorer på kun tre. Dette emne dækker det videnskabelige felt, der bl.a. omhandler<br />
kommunikation med offentligheden.<br />
Det første publicerede indlæg under denne emnegruppe er fra d. 9.2.<strong>2008</strong>, hvor indlægsholderen<br />
forholder sig kritisk til begrebet kommunikation af videnskaber. Ifølge ham er den udgave af<br />
kommunikation af viden der foregår i praksis, ikke en udgave, der fungerer som en dialogisk og<br />
udvekslende kommunikation af viden, men foregår som noget belærende og udføres af professionelle<br />
på netop det område. Problemet i dette er, at emnet har fået sit eget videnskabelige felt, der opererer på<br />
helt egne præmisser med fokus på undervisning og i øvrigt opererer efter regeringers og private<br />
firmaers egeninteresser.<br />
Den diskursive analyse af indlægget viser konkret, at den styrende diskurs er den formidlingskritiske.<br />
68 Denne kritik i disse indlæg tager afsæt i den selvstændiggørelse der er skabt af det videnskabelige felt<br />
kommunikation – formidling. Indlægsholderen tilhører den ældre formidlingsskole, hvor det at fortælle<br />
sit fag, var noget en akademiker selv foretog. Specielt ældre historikere tilhører denne diskurs, eftersom<br />
de i kraft af deres populære felter har haft en meget bred læserkreds, også udover deres egne fagfæller.<br />
En hel del andre videnskabelige felter specielt de tekniske og naturvidenskabelige, har ikke helt på<br />
samme måde haft en bred folkelig appel, og har pr. natur ikke været motiverede for at forenkle deres<br />
forskningsresultater fremtrædelsesform blot for at sikre et publikum. Det betyder, at der helt naturligt er<br />
opstået et behov for formidling af svært tilgængelige videnskaber, og det er i forlængelse af dette af<br />
hele feltet opstår. Så man kan konkludere, at indlægsholderen i sin kritik har et perspektiv, der ikke når<br />
ud over eget videnskabeligt felt.<br />
Denne diskurs finder man også beskrevet hos Stocklmayer 69 , hvori forskere har meget svært ved at<br />
acceptere, at eftersom deres videnskab er meget kompliceret og tidskrævende:<br />
”… they find it difficult to imagine that it can be understood by someone who has not put in the same<br />
effort. It threatens both their standing with their colleagues and their self-respect.<br />
This idea that their science might be accessible to a lay public is abhorrent to many western scientists<br />
who seek certainty and absolute truth. Theirs is a view akin to those of the mediaeval guilds that<br />
protected their knowledge by allowing only initiates into full understanding of the one truth.<br />
Knowledge was power and was not to let go; its communication was only permitted between initiates.<br />
It often required special language and signs; and it was not for the general public”<br />
Den diskurs, der plæderer empowerment som et projekt med oplysning og deling af viden for at sikre<br />
veloplyste og selvengagerende borgere, er det ovenstående ikke en del af.<br />
I indlægget om forskningskommunikation, der blev nævnt i det ovenstående, er der indbygget en<br />
forståelse af en magtdiskurs, hvor kommunikation af videnskaber er et legitimeringsværktøj for<br />
nationalstaters regeringer og industrien, der har interesser i felterne.<br />
En yderligere diskurs indlægsholderen er underlagt, er den, der ser den store udvidelse af de<br />
videnskabelige felter med selvstændiggørelser og løsrivelser, der forgår i et senmoderne samfund, som<br />
68 Se bilag 2d<br />
69 Stocklmayer<br />
59
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
en trussel. Emner der ikke før har været selvstændige, opstår gradvist og opnår en selvstændiggørelse,<br />
hvilket kan være svært at acceptere og forstå, og der kan være tale om sammenstød mellem de nye og<br />
gamle generationer inden for de videnskabelige felter.<br />
Videnskaberne overlapper hinanden, supplerer hinanden og burde i realiteten samarbejde mere,<br />
eftersom de ’gamle elefanters’ politik er passé og en projektorienteret holdning til forskning med en<br />
pragmatisk overskridning af faggrænser, er en fremtidsvision der allerede er et nutidigt vilkår.<br />
Det andet indlæg er fra d. 11.2.<strong>2008</strong> og konkluderer at teknik og naturvidenskaber har opnået global<br />
vigtighed, og at det har en afsmittende effekt på kommunikation af disse videnskaber. Her udbygges<br />
ideerne om, at det er virksomheder og regeringer, der har en interesse i videnskommunikation som et<br />
led i en koncentrering af magt omkring de biologisk – tekniske videnskaber.<br />
Den diskursive analyse viser en cementering af indlægget i en magtdiskurs, hvor ’Imperiet’ bestående<br />
af de institutioner og regeringsstrukturer, er faktoren der regulerer den globale økonomi, politik og<br />
kultur. Bioteknologien er forstået inden for denne diskurs ved at blive en vigtig part i den<br />
imperiekonstruktion, der kan opleves i det senmoderne, og som efterlader den almindelige befolkning<br />
uden reel indflydelse. Den funktion videnskommunikation får i dette, er som opdrager og manipulator<br />
af den perifere befolkning.<br />
Det tredje og sidste indlæg fra d. 12.2.<strong>2008</strong> og omhandler bloggens store stigning i popularitet over de<br />
sidste 10 år, og det postuleres heri, at det er ved at transformere hele mediebilledet. Der refereres til<br />
nogle statistikker, med 113 millioner aktive blogs med daglige indlæg på omkring 1,6 millioner.<br />
Forfatteren til indlægget konkluderer, at selvom ikke alle er aktive og omhandler naturvidenskab og<br />
teknologi, er der stadig en imponerende del. Dette indlæg hænger sammen med de to foregående og er<br />
en del af et oplæg, der blev holdt på en workshop ”Science communication as the co-product of<br />
sciences and their publics”. Konklusionerne på dette sidste indlæg om emnet, forholder sig til den<br />
frihed, væk fra autoriteterne, der er indbygget i bloggingmediet.<br />
Den diskursive analyse viser, at på nuværende tidspunkt er der stadig lidt frihed tilbage i<br />
bloggingmediet, selv om private firmaer og organisationer i vid udstrækning er begyndt at vise sig på<br />
scenen. Dette giver problemer i retning af, at en af de sidste forposter for autonomi og frihed er ved at<br />
blive opslugt i imperiets umættelige magtbegær.<br />
Hvilken betydning har afsenderen for diskursens magtfelt? At han er leder af et museum med en<br />
forankring i et videnskabeligt felt betyder at han som en del af kredsen, der tegner feltet og samtidigt<br />
har belæg for at have en holdning til kommunikationsvidenskaber, skønnes det, at han har stor<br />
betydning. Ikke for reelle ændringer i det videnskabelige felt, der omgiver kommunikation af viden,<br />
men som en kritisk røst og generel meningsdanner.<br />
Samtidigt er hans indlæg offentligt tilgængeligt, ikke gennem et populært og meget læst medie med<br />
muligheder for ’Søvndahl’ effekter, så er han dog alligevel til stede i det offentlige rum eller nærmere<br />
public cyberspace. Det er desværre meget svært at checke en blogs popularitet, men tilbagemeldinger i<br />
form af ’comments’ giver en idé om indlæggenes gennemslagskraft. Generelt får ’Thomas’ ikke ret<br />
mange tilbagemeldinger på den offentlige blog, dog har han fået én til det sidste af indlæggene i denne<br />
tredelte samling. Denne kommentar er en kritik af det rimelige målløse og uklare angreb, ’Thomas’<br />
verbaliserede, og en opfordring til at gøre sin kritik fokusorienteret. Kommentatoren var deltager i den<br />
omtalte workshop og deler ’Thomas’s’ holdninger omkring videnskabskommunikation<br />
Recent biomed (269)<br />
Topscoren på emnelisten er ’recent biomed’, og de seneste 12 indlæg drejer sig om:<br />
1. Prisuddeling til fotografer af billeder, der omhandler biomedicin.<br />
2. Referat fra en workshop ’Communicating Medicine; Objects and Objectives’<br />
3. Refererer til en udstilling om perception, hvor de undersøger grænsen mellem kunst og<br />
videnskab.<br />
4. Causering over Museion’s mangler i samlingen. Der mangler tilsyneladende helt banale emner,<br />
så som laboratoriets dagligdags hjælpemidler.<br />
60
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
5. Forslag til at høre en præsentation, af et forskningsprojekt.<br />
6. Oplysning om en udstilling i Bonn om fremtidens mulige organismer, der kan skabes gennem<br />
genteknologi.<br />
7. Da dette medicinske museum ikke intenderer, at vedblive med at være begravet i fortiden, er<br />
det nødvendigt at prøve at forstå hvad fremtiden vil bringe.<br />
8. Diskussion af afslutningen af ’Oldetopia’. Det vil på en eller anden måde omhandle<br />
’Biomedicine on display’.<br />
9. Omtale af en sommerskole.<br />
10. Omtale af en workshop.<br />
11. Omtale af udstilling om hud, som et møde mellem kunst, videnskab, filosofi og social kultur<br />
mødes.<br />
12. Omtaler en billeddatabase og de mere lempelige regler for brugen af billeder, der er ved at<br />
blive gennemført.<br />
De to første indlæg og indlæg nummer otte undersøges nærmere i en diskursiv analyse. Grunden til at<br />
disse vælges er at de dækker flere områder: ét indlæg undersøger billedmateriale der omhandler<br />
biomedicin, ét undersøger gennem en workshop kommunikation af feltet medicin og ét omhandler<br />
museion’s næste udstilling og vil dermed være et udtryk for den biomedicinske diskurs institutionen<br />
officielt forholder sig til.<br />
Microfotografering<br />
Indlæg nummer ét er en beskrivelse af en prisuddeling af biomedicinske microfotografier, der foregår<br />
gennem den engelske Wellcome Collection. Der er links til firmaet webpage og for at få det fulde<br />
udbytte af samlingen er det nødvendigt, at anvende denne.<br />
Samlingen består af digitale fotos, der gennem fotografiske illustrationer dækker et bredt spektrum af<br />
videnskaberne. 70<br />
Deres objekt er, at vise de billeder, der bliver skabt som en del af forskeres arbejde. Samtidigt er det et<br />
mål at belønne de absolut bedste.<br />
Fotografierne er, trods emnerne, meget æstetiske og interessante, og væsentlige at fremhæve og sætte<br />
fokus på i en formidlingssammenhæng eller kommunikationssammenhæng.<br />
De 22 micofotografier er alle meget farvestrålende, hvilket hænger sammen med den fototeknik og<br />
belysningsteknik fotograferne anvender. Hvis man starter med at se på afsender og dermed fotografens<br />
motivation og intention, viser det sig at fotograferne er meget fokuserede på billederne som en metode<br />
til at udstille, vise og forklare det microtekniske arbejde, de udfører gennem deres forskning. De bruger<br />
nødvendigvis billederne selv som undersøgelsesobjekter, men samtidigt er de bevidste om det visuelle<br />
aspekt i dem. En af fotograferne giver udtryk for, at når hun farvelægger billederne i det sidste stadie<br />
digitalt er hun meget opmærksom på farvekompositionen. Alle giver udtryk for den skønhed de finder,<br />
der er i de allermindste dele af verdens eksistenser.<br />
De emner der bliver belyst gennem billederne, er emner, der normalt er gemt og uset for alle andre, end<br />
den gruppe af eksperter, der arbejder med emnerne. Så samtidigt med at billederne er visuelle<br />
attraktive, fortæller de alle historier om det mere usete liv, der foregår i mennesker og dyr. De emner<br />
der belyses gennem fotografierne spænder rimeligt vidt: cancerceller af forskellige typer, vira, vitamin<br />
c krystal, et musefoster, flue på et sukkerkrystal, blodårers formationer og iturevne blodårer. Titlerne på<br />
billederne, der henviser til realiteterne om objekterne, skaber en besynderlig dissonans til de tiltalende<br />
fotografier. Samtidigt med at billederne er attraktive, indeholder de samtidigt en del skræk og afsmag.<br />
Cancerceller, meningitisceller, colibakterier og Hiv vira er pr. definition elementer, det menneskelige<br />
individ ikke ønsker en personlig kontakt med. Egentligt bærer udstillingen lidt præg af en nutidig<br />
udgave af et gammeldags freakshow.<br />
En vigtig pointe i en fremvisning af denne type af billeder til ikke-eksperter er, at meget kompleks<br />
viden gennem billedmediets illustrationer, pludselig opstår som tilgængeligt og tydeligt. At kunne vise<br />
en illustration af f. eks. en cancercelle, en HIV virus og i det hele taget at kunne vise de allermindste<br />
70 http://images,wellcome.ac.uk/<br />
61
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
dele i levende organismer, kan give en bedre forståelse af hvordan en levende organisme egentligt er<br />
opbygget. Disse illustrationer tager en del af den mystik væk, der kan ligge i uvidenheden omkring<br />
udseendet af de indre strukturer.<br />
Evnen til at kommunikere meget kompleks viden og meget komplekse tilstande gennem denne type af<br />
billeder bedømmes til at være meget virkningsfuld. Dels er billederne af en høj kvalitet, hvilket betyder<br />
at detaljer vises tydeligt, og betragteren kan uden at være ekspert skelne de meget forskelligartede<br />
strukturer på celler, vira og krystaller, billederne giver udtryk for. Samtidigt har kunstner/forskerne<br />
gjort meget for at gøre billederne så iøjnefaldende som muligt. Der er anvendt meget stærke farver, der<br />
samtidigt skaber nødvendige kontraster mellem billedets enkeltelementer. Denne kontrast er vigtig for<br />
at kunne skelne de enkelte dele i fotografiet.<br />
Modtageren af denne type af videnskabelig kommunikation, behøver ikke at bevæge sig på et højt<br />
vidensniveau for at kunne forstå dem og værdsætte dem. De fleste emner bliver berørt gennem det<br />
almindelige massemedie, forstået som artikler om sygdomme og deres forløb, problematikker og nye<br />
opdagelser. Den sociale scene eksisterer ikke for personen, der må nøjes med at se billederne over<br />
Internettet; det er dog muligt at se dem udstillet i London.<br />
Diskursen en så tiltalende og samtidigt afskrækkende udstilling refererer til, er diskursen eller<br />
fortællingen om den fantastiske videnskab. Videnskaben der ved alt, ikke nødvendigvis kan kurere alt,<br />
selvom det er lige om hjørnet, så dog den uendelige muligheder videnskab. Den biotekniske og den<br />
medicinske.<br />
Samlingen som det essentielle<br />
Det andet nyeste indlæg med ’recent biomed’ som emneord drejer sig om den status genstandene har i<br />
en museumssamling og under hvilke præmisser, den skal skabes.<br />
Indlæggets emner behandles gennem et rimeligt kort og ikke fyldestgørende referat fra en workshop<br />
med titlen ’Communicating Medicine: Objects and Objectives’. 71<br />
Det første emne, der fokuseres på i blogindlægget er en intern diskussion omkring præsentation af<br />
emner i museer og hvilken kommunikativ betydning, man tillægger dem. Kommentarerne i indlægget<br />
er del af en intern og indforstået diskussion.<br />
Sidste emne drejer sig om i hvor stor eller ringe grad de medicinske museer fokuserer for meget på<br />
nutidige effekter, der umiddelbart ikke synes af stor værdi for bevaring for eftertiden. Dette emne er<br />
også del af en intern diskussion der omhandler forskning versus offentligheder som museet skal<br />
servicere og de genstande det hele reelt set drejer sig om.<br />
Dette indlæg er ikke nødvendigvis tænkt som en kommunikation til andre end den interne gruppe, der<br />
er tilknyttet Museion, og det faglige felt der bliver kommunikeret er udstillingsteknikker, metoder til at<br />
opbygge samlinger og under hvilke teoretiske perspektiver det skal vises frem til offentligheden.<br />
Der ikke tænkt på andre end den omtalte forskergruppe i modtagende del.<br />
Den næste særudstilling<br />
Gruppen bag Museion er allerede (indlægget er fra d. 19.2.<strong>2008</strong>) ved at planlægge den næste<br />
særudstilling, som afløser for ’Oldetopia’. Den nye udstilling har fået en midlertidig titel ’Biomedicine<br />
on Display’.<br />
Afsender er interesseret i at annoncere, at der er fundet nyt emne til udstillingen og at det at omhandle<br />
en af institutionens kerneemner og satsningsområder ’Biomedicinens kultur og historie gennem de<br />
sidste 50 år’.<br />
Kommunikation af biomedicin gennem HeartMate 1 og 2<br />
Eftersom indlæg to og tre ikke har den store relevans for den brede offentlighed men mere er interne<br />
diskussioner omkring relevante emner, afsøges bloklisten for indlæg, der skønnes at kunne have en<br />
mere almen interesse og samtidigt på samme måde som microfotografierne, der blev omtalt under det<br />
første indlæg, har en bredere appel.<br />
71 http://www.chstm.manchester.ac.uk/<br />
62
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det nyeste indlæg i bloggen er fra d. 14.4.2003 og er skrevet af ’Søren’, og det omhandler hvad der må<br />
karakteriseres som første generations kunstigt hjerte eller nærmere hjælpemekanisme til<br />
hjertepumpning. Det er en større konstruktion af et vist fysisk omfang og med en stor vægt på 1.6 kilos.<br />
Indlægget illustreres med et foto af en person, der bærer det mekaniske hjerte uden på kroppen. Dette<br />
gør det visuelt muligt at bedømme hvor stor og klodset indretningen egentlig er.<br />
Det mest paradoksale ved indretningen er, at den er forholdsvis nutidig. Ifølge indlægsbloggeren blev<br />
hjertet udviklet i 1980’erne og først gang anvendt i 1998 på Rigshospitalet i København.<br />
Den blev dog allerede udskiftet i 2006 med en mindre udgave.<br />
For lægmanden virker konstruktionen så absurd, at selvom Medicinsk Museion´s forskerblog<br />
bedømmes til at være seriøs og citerbar, checkes historien på Ugeskrift for læger. I en artikel fra<br />
september 2007 beskrives de erfaringer der er blevet gjort med den første udgave af det mekaniske<br />
hjerte. 72<br />
I ’Sørens’ blogindlæg bliver det videre beskrevet, hvordan indretningen bliver indopereret i patienten,<br />
og hvor længe den kan anvendes.<br />
Afsenderen af dette stykke kommunikation, ønsker tydeligvis at dele sin undren og overraskelse over<br />
denne klodsede indretning og tilsyneladende acceptable effekt, den havde for patienterne. Samtidigt er<br />
det en nutidig genstand, der for nylig er blevet erstattet af en mere enkel indretning.<br />
For at beskueren ikke skal forlade indlægget uden tvivl om, hvordan det kunstige hjerte reelt blev<br />
indopereret i patientens maveregion, er der udover fotoet af en person med hjertet placeret på kroppen,<br />
en tegnet planche, der viser genstandens reelle placering i et menneske.<br />
Selve det sproglige og faglige niveau i kommunikation af fænomenet, er klar, koncis, pænt engelsk og<br />
let tilgængelig. Måden emnet bliver kommunikeret på, er et eksempel på at selv emner med en rimelig<br />
høj grad af kompleksitet, kan med en god kommunikator fortælles enkelt uden at vital information<br />
forsvinder eller udelades.<br />
Mediet han har valgt at bruge i kommunikationsprocessen, er det virtuelle gennem en blogportal. Dette<br />
egner sig i til at fortælle og formidle både kompleks og mere enkel viden. Fordelen ved mediet i denne<br />
sammenhæng, er følgende: det er ikke pladskrævende, og en tilsvarende fysisk udstilling ville kræve 5-<br />
10 m² vægplads for at kunne kommunikere det samme som ca. ét skærmbillede.<br />
En af de andre fordele ved en virtuel formidling er de aktive henvisninger, man kan skabe til den aktivt<br />
interesserede til at hente yderligere oplysninger. Denne indlægsholder har valgt ikke at indsætte<br />
hyperlinks, man kunne have valgt et til artiklen der omhandler teknikken i Ugeskrift for læger’.<br />
Angående muligheden for en reel kommunikativ situation med mulighed for at stille spørgsmål for<br />
modtageren af informationen, ligger det i blogmediet.<br />
72 Ugeskrift for læger<br />
63
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
5.0 Syntese<br />
Hvad kan de, hvad gør de og understøtter de den reduktion af kompleksitet, man kan stille som<br />
krav til en uformel lærende institution?<br />
Denne samling af kommunikative elementer, der tilsammen udgør institutionens<br />
forskningskommunikation eller forskningsformidling, som er det udtryk de har valgt at anvende, hvilke<br />
samlende træk kan opsummeres. Hvad er de overordnede spor i de formidlingsprincipper, de viser<br />
frem. I det foregående har den institution, der undersøges gennem specialet, været underkastet en<br />
opsplitning af institutionens elementer i enkelte dele.<br />
Hvis disse dele atter skal sammenfattes, bliver det under andre perspektiver, eftersom de enkelte dele i<br />
vid udstrækning har fået deres betydningsdannelse undersøgt og dermed bidraget til nye forståelser.<br />
Gennem enkeltelementerne analysedele vil i det følgende disse spørgsmål blive besvaret:<br />
Hvad vil de?<br />
Hvad gør de?<br />
Hvad kan de?<br />
Hvad er deres kommunikationsstile?<br />
Ændrer selve mediet kommunikationsindholdet?<br />
Ad. 1, hvad vil de?<br />
Gennem Medicinsk Museions webpage og årsberetninger var det muligt at få et indtryk af<br />
institutionens mål og visioner. Der beskrives gennem disse offentligt tilgængelige sider, hvor<br />
institutionen mener deres arbejdsområde er.<br />
For det første har de en forskningsforpligtigelse og denne ønsker de at foretage gennem undersøgelser<br />
af den påvirkning det medicinske felt har haft på samfundets individer. Samtidigt er deres<br />
undersøgelsesområde hvordan samfundets individer gennem deres kultur har påvirket den medicinske<br />
forskning. Så man arbejder implicit på institutionen med en formodning om en gensidig påvirkning.<br />
Denne forskning skal foregå gennem de forhold, der er mellem de medicinske felter, de traditionelle<br />
humanistiske forskningsfelter og andre videnskaber generelt.<br />
Samtidigt havde man ambitioner, der mest gik på fremtiden, og som kom til udtryk gennem de<br />
projekter, den kultur og den interdisciplinaritet, man har intentioner om at skulle opbygge. Dette blev<br />
beskrevet gennem Fleming’s artikel, og samtidigt med det samarbejde hun forestiller sig skal ske<br />
gennem de forskellige videnskabelige felters er specielt det kunstneriske og det biotekniske.<br />
64
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det betyder at intentioner om at kommunikere bioteknologi er noget, der først kommer til at foregå i en<br />
ikke nærmere bestemt fremtid.<br />
De vil også gerne være med til at sikre formidling og vidensudveksling, som de mener de har en<br />
forpligtigelse for gennem universitetsloven, her nævnes ikke museumsloven, og som de fremstiller som<br />
noget selvfølgeligt og væsentligt.<br />
De kritiske stemmer der høres i debatten omkring kommunikation af viden og videnskaber føres<br />
paradoksalt nok af museumsleder for Medicinsk Museion Thomas Söderquist. Gennem institutionens<br />
offentligt tilgængelige forskerblog giver han udtryk for sin afstand til, hvordan begrebet praktiseres<br />
nutidigt og grunden til, at det praktiseres. Han tilbyder ikke nogle alternativer, heller ikke i rollen som<br />
museumsleder.<br />
Han viser sympati for begrebet blogging, men det er ikke helt klart om han ser begrebet som et<br />
alternativ til en traditionel kommunikation af viden, som han udpræget ser som magtorganers<br />
legitimeringsudtryk. Dette burde have fremstået gennem de tre indlæg om science communication, han<br />
lagde på bloggen.<br />
Hvis kommunikation af forskning skal væk fra det professionelle felt, der er blevet opbygget omkring<br />
emnet, må der skabes et alternativ, og han giver udtryk for, at disse virtuelle kommunikative rum som<br />
bloggingmediet er et udtryk for, er demokratiske, de repræsenterer ikke nødvendigvis organiserede<br />
grupper, og opererer rimeligt autonomt.<br />
Ad. 2, hvad gør de?<br />
Det næste spørgsmål der melder sig er, hvilke midler anvender de i kommunikation af forskning?<br />
Institutionens kommunikative elementer er blevet undersøgt gennem den analyserende del af dette<br />
projekt og er der nogle væsentlige træk, der melder sig.<br />
For at tilfredsstille en forventning til institutionen omkring en præsentation af den medicinske historie<br />
og kultur eksisterer den permanente samling. Denne er første og fremmest en samling, forstået på den<br />
måde, at man som en museumsinstitution har til opgave at gemme for eftertiden. Alt hvad der bliver<br />
gemt er ikke offentligt tilgængeligt, men kun et udvalg som skal repræsentere udvalgte emner og<br />
perioder. Men hvad er det reelt set den permanente samling præsenteres? Den viser de effekter, der har<br />
overlevet tiden, som er samlet og efterfølgende givet til museet. Det betyder i en sådan samling, at der<br />
er indbygget en vilkårlighed, som bliver afgjort ved at nogle individer beslutter sig for at aflevere noget<br />
fysisk, som de selv finder vigtigt. Måske fordi det har overlevet en lang tidsperiode, eller måske fordi<br />
det skønnes interessant og væsentligt. Forcen ved denne medicinske samling er, at fra museets start i<br />
1907 og indtil for nylig blev alt repræsentativt samlet, så inden for en vis tidsperiode burde museet<br />
være i besiddelse af mange repræsentative effekter. Og burde dermed være i stand til at fortælle alle de<br />
væsentligste historier inden for den medicinske historie.<br />
Og hvad er det så de vælger at vise og fortælle gennem den permanente samling? Det er historien<br />
omkring Frederiks Hospital, Fødselsstiftelsen og Sct. Hans Hospital. Det er den mindre historie<br />
omkring datidens apotek, dets funktion og vareudbud. Det er tandplejen omkring århundredeskiftet.<br />
Der er de rigtigt store historier om epidemierne pest, kolera, tyfus, syfilis og tuberkulose. Dog alt<br />
sammen set gennem det nationale perspektiv eller endnu snævrere det københavnske perspektiv med de<br />
genstande, der har overlevet perioderne.<br />
Der fortælles om starten af den medicinske historie fra 1700-tallet og om det nystartede erhverv<br />
kirurgien og hvordan det adskilte sig fra det medicinske videnskabelige felt uden at bruge ret mange<br />
ressourcer på medicineren. Der er en del redskaber fra den tidligste kirurgiske periode og der er et<br />
specielt fokus på den periode i historien, hvor faget begyndte at adskille sig fra selve barberhåndværket.<br />
Der er også eksempler på det undervisningsmateriale fra perioden med en del præparater, hvilket vil<br />
sige humane vævsdele.<br />
Al den viden man trods alt må have fra perioden, hvordan bliver den vist? Først og fremmest er det en<br />
meget kondenseret form man vælger at fremstille. Museet er meget lille og man har måske derfor et<br />
overskueligt perspektiv, som netop er det oprindelige Frederiks Hospital.<br />
Opfylder en institution som Medicinsk Museion de tidligere opsatte mål for den ideelle kommunikative<br />
situation, hvor der er påståede sammenhænge mellem valg af medie og emnets, informationens eller<br />
65
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
videns kompleksitet. Hvor det dengang blev postuleret, at det er nødvendigt at vælge den personlige<br />
ansigt til ansigt kommunikation, for at sikre at modtager forstår og for at give mulighed for<br />
tilbagemelding.<br />
Kravet til rich informations – eller vidensoverførsel kan institutionen ikke leve op til – hvilket også<br />
ville være et urealistisk krav at stille, men måske kunne situationen etableres under andre forhold. Dette<br />
er et spørgsmål der blev stillet allerede i indledningen, og gennem problemformuleringen omkring<br />
alternative platforme, og vil forsøges besvaret i konklusionen.<br />
Ad. 3, Hvad kan de?<br />
Hvad er det, der bliver kommunikeret gennem udstillingsgenstandene og guidens verbale<br />
fremstillinger?<br />
Det er fastslået, at det ikke er feltet medicinsk forskningshistorie eller bioteknologier. Området kan<br />
nærmere betragtes som medicinsk historie og kultur.<br />
Helt sikkert bliver den moderne medicin legitimeret gennem alle disse horror stories. Den besøgende<br />
kan opnå en tilstand af dyb taknemmelighed efter det forholdsvis korte besøg, over at den moderne<br />
medicin har bevæget sig så langt videns- og forskningsnæssigt, at de rædsler datiden borgere måtte<br />
igennem under betegnelsen lægelig behandling, er ikke eksisterende i nutiden.<br />
En anden overvejelse, der kan gøres er, hvorfor er det historiske felt generelt så taknemmeligt at<br />
kommunikere og hvorfor er der så stor interesse blandt borgerne til at opsøge historien bl.a. gennem<br />
museer. Er det de traditioner der ligger i oplysningsprojektets konstruktioner af museer? Det vil sige<br />
borgeren er blevet historiesocialiseret.<br />
Muligvis ligger det i selve historierne, specielt de spændende og de lidt makabre og alle de makabre<br />
effekter, der kan vises frem.<br />
Samtidigt kan det ses at de senmoderne teknisk videnskabelige institutioner så som ’Eksperimentariet’ i<br />
København, ’Marian Koshland Science Museum of the National Academy of Sciences’ i Washington<br />
DC, Smithsonian National Air and Space Museum’ i Washington DC og ’Liberty Science Center’ i<br />
New Jersey er institutioner, der er meget populære hos disse landes befolkningsgrupper og også<br />
turister.<br />
Disse observationer inddrages som et perspektiv på, at de tekniske og naturvidenskabelige felter<br />
sagtens kan kommunikeres gennem meget oplevelsesorienterede metoder.<br />
De dialogiske principper kan det være lidt svære at få stadfæstet fra de nævnte teknisk videnskabelige<br />
institutioner. Dog kan den interaktion, der er integreret i mange af de exhibits de fire udstiller, til en vis<br />
grad substituere den dialogiske situation.<br />
Ad. 4, hvad er deres kommunikationsstile<br />
Angående det fysiske univers versus det virtuelle univers versus det tegnbeskrevne univers<br />
Hvis borgeren skal få et fuldt udbytte af den rige og komplekse viden og informationer som Medicinsk<br />
Museion er i besiddelse af, bør alle tre videns universer besøges. Det traditionelle fysiske museum<br />
gennem den permanente udstilling giver et indblik i den historiske og kulturelle sygdomsopfattelse de<br />
sidste par hundrede år. Samlingen er til huse i de historiske rammer, der passer dem bedst, set i en<br />
undervisnings – og videns kommunikativ sammenhæng. Gennem placeringen på det gamle kirurgiske<br />
institut giver den permanente samling sammen med bygningerne et indblik i den herskende kultur.<br />
Men da det kun er muligt at besøge den permanente samling med guide af én times varighed, er det<br />
meget begrænset hvor meget viden omkring tiden syn på medicin og behandling, der kan tages med ud.<br />
Udstillingen kan da også besøges virtuelt, ikke som et tredimensionelt computeranimeret<br />
museumsbesøg spil, men som en beskrivelse af alle de rum museet består af og hvilke samlinger der<br />
bliver opbevaret der.<br />
Kommunikerer Museion eller meddeler de sig?<br />
Den kommunikationsmodel der har ligget som en ramme for, hvordan kommunikation kan se ud,<br />
forudsætter en form for tilbagemelding. En dialogisk proces som det er forstået i begrebet<br />
kommunikation. Samtidigt er det et mål for nogle forskergrupper og regeringens tænketank (se det<br />
indledende afsnit), at der netop skal være muligheder for en to – vejs proces.<br />
66
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Den kommunikative metode institutionen i størst udstrækning anvender, giver ikke mulighed for at den<br />
besøgende videnssøgende borger stiller verbalt udformede spørgsmål. En undtagelse er forskerbloggen,<br />
som behandles særskilt i det nedenstående.<br />
Ved den verbalt orienterende rundvisning er der som tidligere nævnt mulighed for at stille spørgsmål<br />
og dermed indgå i en dialog. Dette har dog nogle begrænsninger i, at turen er meget kort, og hvis en<br />
dialog for den besøgende skulle have en betydning, ville dette optage en for stor del af rundvisningen.<br />
Der ligger en mulighed i kun at afholde en rundvisning pr. åbningsdag for at give de besøgende større<br />
mulighed for at stille spørgsmål. Det vil igen kræve en ændring af den kultur, der er omkring<br />
museumsbesøg, hvor borgeren først skulle lære at bruge museet og de ansatte på en anderledes mere<br />
verbal undersøgende måde.<br />
På hvilken måde kommunikerer, som udtrykket reelt betyder, institutionen? Som vist i det overstående<br />
tilsyneladende ikke med borgeren, men muligvis med det omkringliggende samfund og med sponsorer.<br />
Det er tydeligt og vist tidligere, at den nye bioteknologi er et felt, der i fremtiden skal have meget mere<br />
opmærksomhed. Er det institutionens kommunikative tilbagemelding, der her kommer til udtryk og er<br />
det udtryk for et samfundsmæssigt krav eller vidensbehov eller er det borgerens behov, dette er udtryk<br />
for?<br />
Hvis man anskuer det enkelte emne nye bioteknologier ude fra ovenstående forudsætninger, melder<br />
spørgsmålet sig, hvem er det der har et behov for at emnet bliver kommunikeret? Man kan hævde, at<br />
presset kommer fra industrien gennem en specifik national politik, hvor symbiosen<br />
forretningsmuligheder og legitimering og rekruttering afgør handleplaner. For at vende tilbage til<br />
Habermas er det vel i dette tilfælde et pres der udøves fra ’systemet’ mod livsverdenen, her forstået<br />
som den deltagende borger. Hvis vi med den kritiske teoris perspektiv hævder dette, er det dermed<br />
udelukket, at borgeren kan have en reel interesse i dette emne og i disse forretningsmuligheder. Dog er<br />
det ikke et så helt indsnævret perspektiv, den kritiske skole lægger op til. Der er en mulighed for at<br />
oplyses borgeren, netop for at opfylde de muligheder der ligge i et selvstændiggørelses- og<br />
myndighedsbegreb, og hvis dette effektueres bliver det ikke muligt for ’systemet’ at handle<br />
egensindigt. Det bliver netop kun muligt at handle med et meget større legitimeringsansvar og dermed<br />
mere indsnævrede rammer.<br />
I dette brændpunkt mellem borgeren og nationalstaten og dens forretningsmæssige interesser står netop<br />
de uformelle læringscentre så som museer og biblioteker, og spørgsmålet om hvorvidt de<br />
kommunikerer eller meddeler sig kan som konklusion på ovenstående besvares under to perspektiver,<br />
eller bliver besvaret under to perspektiver. Under det første er de uformelle læringscentre et redskab til<br />
at meddele for borgeren, hvad der er væsentligt at beskæftige sig med. Bare i det øjeblik et museum<br />
udvælger et emne til kommunikation, har de signaleret, at dette er et væsentligt emne og gennem den<br />
måde det bliver præsenteret på er der foretaget et valg, og dermed et enormt fravalg. Hvilke<br />
perspektiver, der vælges kan afhænge af hvilke sponsorer man læner sig op ad. Hermed postuleres ikke<br />
at en sponsor har en afgørende indflydelse på hvad og hvordan der bliver kommunikeret i en institution,<br />
men en form for påvirkning vil logisk være til stede.<br />
Under det andet perspektiv gøres borgeren bevidst om de muligheder der ligger f.eks. i<br />
bioteknologierne og er derfor med til at skabe myndiggjorte borgere, der kan deltage i en<br />
kommunikation omkring emnerne.<br />
Forskerbloggen som kommunikation<br />
Jeg vil i det følgende centrere nogle bemærkninger omkring forskerbloggen, specielt fordi jeg i det<br />
afsluttende afsnit konkluderer, at netop denne åbner op for nogle perspektiver, der kan anvendes af<br />
andre institutioner.<br />
En alternativ mulighed for anvendelse, hvor den virtuelle kommunikation af relevante emner for en<br />
museumsbesøgende kunne gøres mere målrettet, var ved at opdele bloggen lidt, så lægmænd der bare er<br />
nysgerrige på hvilke nogle medicinske emner, ikke behøver at deltage i de interne diskussioner, der<br />
foregår på bloggen og som ikke er så relevante for udenforstående. Samtidigt kunne ’Thomas’s’<br />
indlæg, der i øvrigt virker som et ledelsesværktøj, holdes lidt tilbage fra det offentlige rum.<br />
67
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hans indlæg må gerne være tilgængelige, de fylder bare alt for meget i en sammenhæng, hvor man<br />
også ønsker at kommunikere det videnskabelige felt ud til offentligheden. Det virker som om at ’Søren’<br />
har fundet en lidt heldigere balance.<br />
Forskerbloggen er et medie, der anvendes af en gruppe af specialister, der fagligt er koncentreret på det<br />
medicinsk historiske område. Ydermere er det sprog, der anvendes, engelsk.<br />
Hvilken betydning har det for lægmanden eller den studerende, der har et behov for at søge noget<br />
information gennem mediet?<br />
De vil begge i større eller mindre grad bliver udsat for oversættelsesproblemer. Her betragtes<br />
oversættelse gennem et Kuhn’sk perspektiv, hvor oversættelse ikke kun er det der sker, når der<br />
oversættes intersprogligt, men også når to fagligt forskellige verdener skal stemmes af. Kuhn refererer<br />
sig selv fra en tidligere periode (Structure of Scientific Revolution) hvor netop pointen i forbindelse<br />
med kommunikation mellem aktører var at:<br />
”[what] the participants in communication breakdown can do is to recognize each other as members of<br />
different language communities and then become translators.” 73<br />
Men dette udgangspunkt er ikke længere tilstrækkeligt for ham, der må være andre faktorer, der kan<br />
hindre en kommunikation og dermed en oversættelse fra et sprog til et andet og fra et paradigma til et<br />
andet.<br />
Han giver bud på fire betydningsfulde faktorer, hvoraf dog kun de første tre er forsket færdige til et<br />
acceptabelt resultat.<br />
De problemer han referer er for det første, at inkommensurable termer altid er grupperet om nogle<br />
specielle begreber. Og det er disse begreber, der afgør og styrer bestemte betydninger.<br />
Det kan bedst sammenlignes med diskursbegrebet, hvor det er essentielt at kunne finde nodalpunkterne,<br />
for at definere den mening, de giver resten af teksten og den diskurs, de er en del af.<br />
Det andet problem, han refererer til, er oversættelsen mellem sprog. Han er selv oprindelig<br />
naturvidenskabsmand, og det er herfra han har sit afsæt. Han hævder, at naturvidenskabelig viden er<br />
forankret i sproget, derfor støder man på problemer ved intersproglige oversættelser.<br />
Det tredje punkt han behandler er det paradoks, at hvor det er rimeligt let at lære et nyt sprog, er det<br />
betydeligt vanskeligere, at oversætte fra et sprog til et andet. Ikke alt kan udtrykkes på alle sprog.<br />
Dette bringer os over i det sidste problemkompleks, han dog ikke nåede at løse, men dog så som<br />
relevant nok til at arbejde videre med.<br />
Han ville forsøge at tilbagevise Davidson’s påstand, at når man behersker to sprog og skal oversætte fra<br />
ét, værdiforøger man det sprog, man oversætter til, fordi man mangler termer. Dette mener Kuhn er<br />
farligt, eftersom det ville betyde, at en gruppering omkring et sprog eks. et samfund eller en nation,<br />
ville have flere og parallelle betydninger for det samme.<br />
Dette er nogle interessante overvejelser og hvilken betydning, det kan have for en blogbruger, skal<br />
undersøges i det følgende. Blogbrugerne vil blive opdelt i to kategorier, lægmand og den studerende.<br />
Skoleelevens mulige anvendelse af bloggen tages ikke ind i overvejelserne, og gymnasieeleven må man<br />
til finde behandlet under den studerende. Lægmand bliver i dette tilfælde betragtet som en hvilken som<br />
helst person uden for det pågældende faglige felt.<br />
Hvis en lægmand ønsker at anvende de oplysninger, der er tilgængelige på bloggen, løber han ifølge<br />
den nævnte teori ind i en samling af problemer.<br />
Jeg vælger at behandle de intersproglige og faglige oversættelsesproblemer under et. Som nævnt så er<br />
der i en faglig tekst nogle bærende termer, der er afgørende for resten af teksten. En udenforstående og<br />
nybegynder på et videnskabeligt felt, må for at opnå et fuldt udbytte af en tekst finde de bærende<br />
kodeord. Dette gælder ifølge Kuhn når det drejer sig om det naturvidenskabelige felt. Gælder det<br />
samme for de andre felter, eller er for eksempel faget historie mere brugervenligt, dvs. lettere for den<br />
udenforstående at få et udbytte af? Der skal forsigtigt konkluderes, at dette afhænger af om teksten er<br />
73 Kuhn<br />
68
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
skrevet til piers på det videnskabelige område eller om teksten er konstrueret under temaet<br />
populærvidenskab. Hvis den historiske tekst henvender sig til fagfæller, vil indholdet på næsten samme<br />
måde som den naturvidenskabelige tekst være svær at dechifrere for individer, der ikke er trænede i<br />
tanke – og udtryksmåden. Dog på en blog varierer sværhedsgraden, eftersom der ikke på samme måde<br />
er krav til fremstillingsform på et medie, der stadig betragtes som autonomt og selvstændigt.<br />
Jeg vil give Kuhn medhold for så vidt angår metoden af forståelsen. Hvis en meddelelse eller<br />
information skal forstås 100 % som afsender intenderede, viser tesen problemerne ved ikke at have<br />
forstået en meddelelse korrekt. Men det er kun, hvis kommunikation betragtes under det traditionelle<br />
kommunikationsbegreb, hvor kommunikation er et spørgsmål for modtageren om at forstå meddelelsen<br />
korrekt. Hvis man arbejder med kommunikationsbegrebet, hvor under vi accepterer at modtageren altid<br />
vil indgå i en fortolkning af informationen, og det dermed ikke kan lade sig gøre at sikre en fuld<br />
overensstemmelse mellem afsenders intention og modtagers opfattelse.<br />
Betyder dette, at det i princippet er ligegyldigt hvad der meddeles, for modtager beslutter under alle<br />
omstændigheder selv, hvad den består af?<br />
Den optimale situation må dermed være når de to der deltager i kommunikationen beslutter sig for at<br />
nærme sig så meget som muligt til hinanden. Specielt hvis de har en mulighed for en dialogisk<br />
kommunikation gennem et rich medie, som et nutidigt interaktivt blogging medie kan være udtryk.<br />
Hvis modtageren af den kommunikerede information ikke har mulighed for eller lyst til at indgå i en<br />
dialog, men foretrækker at søge sine oplysninger for at tilfredsstille sit vidensbehov, vil nødvendigvis<br />
være nødt til at indgå i en afkodningsseance. Denne gøres vanskeligere jo mere teksten anvender,<br />
termer for begreber af en meget teknisk type.<br />
Men fordelen er samtidigt at bliver nøglebegreberne afkodet uproblematisk, fremstår teksten mere<br />
problemfrit.<br />
For den studerende, der arbejder inden for feltet, er der ikke de større afkodningsproblemer, dels er<br />
begreberne kendte dels er den studerende trænet i at afkode komplekse størrelser. For den studerende<br />
uden for feltet eller novicen er principperne lidt de samme, men der må forventes et større stykke<br />
arbejde.<br />
Hvis vi fortsætter til Kuhn’s næste tese, at naturvidenskabelig viden er indlejret i sproget og projekteret<br />
ud derfra og derfor vil der opstå problemer i en oversættelse. I dette tilfælde kræver det en aktør inden<br />
for feltet for at kunne have udbytte af at bruge en forskerblog til understøttelse af sit information –og<br />
vidensbehov. En udenforstående vil have meget svært ved at få noget udbytte af denne type af<br />
forskningskommunikation.<br />
Hvis man specifikt undersøger Museions Forskerblog, som nødvendigvis ikke er naturvidenskabelig på<br />
nuværende tidspunkt, men kunne igennem deres fremtidsambitioner komme i situationer, hvor<br />
kommunikation med denne type af fagfolk vil være et vilkår . Hvis vi ser på nutiden, så er bloggen som<br />
tidligere nævnt centreret på specielt medicinsk historisk og kulturelle felter.<br />
Der er 269 indlæg med emneord recent biomed. Emneordene er dog organiserede således, at de deler<br />
indlæg, hvor ét indlæg sagtens kan have 5-10 emneord. Og det skal endnu en gang pointeres, at<br />
indlæggene der omhandler ’recent biomed’ er en del af institutionen Museions felt og ikke et udtryk for<br />
forskere inden for det biomedicinske felt, der bidrager med indlæg.<br />
Efter disse overvejelser og forbehold, hvor ligger specifikt de overførsels og oversættelsesproblemer i<br />
bloggens indlæg?<br />
Det umiddelbart største problem for en outsider, der forsøger at anvende bloggen konstruktivt, er at en<br />
stor del af indlæggene rent logisk cirkler omkring problematikker omkring udstilling og præsentation af<br />
genstande, udstillingsteknikker og generel kommunikation af emnet. Dvs. problematikkerne også i vid<br />
udstrækning er metaovervejelser omkring emnet biomedicin, hvilket er helt logisk eftersom gruppen<br />
ikke er aktører fra dette naturvidenskabelige felt.<br />
Så problemerne, der med et afsæt fra specielt denne institution, er ikke oversættelses - og<br />
overførelsesproblemer, men nærmere at relevanskriteriet er meget lavt. Og dette problem vil være<br />
gennemgående samtidigt med de nævnte overførsels- og oversættelsesproblemer for alle institutioners<br />
nuværende eller fremtidige blogge.<br />
69
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Dette betyder ikke, at bloggene ikke kan fungere som et forskningskommunikativt medie, nærmere at<br />
det bliver på forskernes præmisser, og ikke på den brede gruppe af borgere. Og samtidigt betyder det,<br />
at det kræver et specielt initiativ for at gå ind og anvende mediet, også selvom der ikke deltages aktivt.<br />
Hvad specifikt angår de problemer, man konfronteres med i en oversættelse fra ét sprog til et andet, fra<br />
en diskurs til en anden eller fra et videnskabeligt felt til mindre kompleks viden, er de ikke af så stor<br />
relevans i denne sammenhæng. Det er universelle problematikker Kuhn her skitserer og har kun den<br />
betydning i denne sammenhæng, hvis informationssøgeren konkret skal fortage en verifikation af nogle<br />
tekstelementer.<br />
Omkring Davidson´s berigelse af sproget, hvor der konstrueres nye termer gennem en værdiforøgelse<br />
af sproget, kommer problematikken omkring bl.a. fejlfortolkning ind her. Hvis der i den omtalte proces<br />
sker en udvidelse af termbeholdningen, kan der i samme proces ske en forandring af termens<br />
betydning, og i samme proces ligger faren for en meningsændring.<br />
Dette er vilkår, der muligvis er umulige at løse teoretisk, og Kuhn nåede det heller ikke, men muligvis<br />
kan problematikken løses diskursteoretisk, hvis man i processen med en omskrivning eller oversættelse<br />
af en tekst, inkorporerer nogle diskursive overvejelser, der tydeliggører tekstens tilhørsforhold.<br />
Kommunikation af alderdomsdiskursen<br />
Man får det indtryk, når man bevæger sig igennem den fysiske særudstilling, at skaberne af udstilling<br />
gerne vil flytte grænser for opfattelse af alder og den gamle befolkningsgruppe.<br />
Eller måske ønsker man bare at provokere den besøgende til at afsøge sine egne fordomme,<br />
forforståelser og opfattelser.<br />
Det er ikke kun de statistiske vilkår med den aldrende verdensbefolkning, der vises gennem<br />
udstillingen, det er samtidigt de opfattelser, der ligger i samfundenes alderdomskultur. Man fortæller<br />
gennem forskelle på de opfattelser, der har været meningsdannende gennem historien, at det er lidt et<br />
spørgsmål om at vælge et objektiv, når alderdommen skal defineres. Samtidigt har man også valgt at<br />
vise de reelle vilkår, alderdommen er underlagt med de specifikke medicinske problemer de medfører.<br />
En diskurs, der slår tydeligt igennem nogle af værelserne, er sundheds- og motionsdiskursen, hvor man<br />
lægger ansvaret over på individet, hvor der igennem udstillingen er et specielt fokus på motionens<br />
betydning for en sundere og mere ubesværet alderdom.<br />
I denne sammenhæng skal det gentages, at der er alternative måder at betragte kommunikation på end<br />
ved bare at transportere viden fra vidensbesider til en videnssøger.<br />
Kommunikation, som det har været foreslået af Carey 74 , kan også være en måde at sammenholde en<br />
kulturel enhed. Det betyder, at fra at have været en ren overfører af information fra afsender til<br />
modtager, er betydningen udvidet eller nærmere ændret til en fastholdelse af en gruppe af individer<br />
eller større population af individer i et samfund eller ’community’ som også ordet kommunikation<br />
stammer fra.<br />
Hvis dette perspektiv overføres til Museions kommunikative betydninger, får det samme effekt som i<br />
Bourdieu’s opfattelse af de videnskabelige felter, hvorigennem deltagerne bliver socialiseret til en<br />
bestemt form for deltagelse, ontologi og epistemologi og bliver hermed udvidet til at omfatte borgeren,<br />
der bliver delagtiggjort i noget forskning.<br />
Hvilket betyder, at forskningskommunikation kan udvides til at omfatte en socialisering af borgeren<br />
med en slags opdragelse til at forstå et stykke viden efter nogle ganske bestemte præmisser.<br />
Dette vil igen bevirke, at hvis vidensoverførelse skal føre til individets empowerment, bliver det<br />
empowerment inden for rimeligt stramme grænser.<br />
Og borgerens frihed til at vælge mellem forskellige positioner bliver til en illusion.<br />
Hvor er det at denne institution adskiller sig fra tilsvarende institutioner?<br />
Projektet for denne var at skabe en symbiose af forskning og det traditionelle museums formål at<br />
fortælle, formidle og kommunikere. I hvilken grad det adskiller sig fra de andre vil kræve en større<br />
undersøgelser, der ville involvere mange institutioner.<br />
74 Carey<br />
70
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Derfor må objektet i stedet være, i hvor stor grad opfylder institutionen sine mål og visioner og<br />
omverdenens forventninger til den.<br />
Egen forventninger og de officielle blev behandlet i analyseafsnittet og en samlet observation herfra<br />
var, at specielt gennem den nuværende særudstilling, de tidligere, de fremtidige og forskerbloggen blev<br />
der i vid udstrækning kommunikeret de elementer, der er indeholdt i formålsparagraffen.<br />
Om de opfylder omverdenens forventninger kan kun i dette besvares ved at tage udgangspunkt i<br />
specialekonstruktørens forventninger og subjektive perspektiv.<br />
Bliver borgeren oplyst og får han indblik i den forskning som Museion er formidlingsgaranti for?<br />
Den viden, man får ved at besøge institutionen virtuel og fysisk, er rimelig indsigtsgivende, hvis éns<br />
vidensniveau er lavt ved udgangspunktet. Det er en overfladisk tour, der spænder rimeligt bredt og<br />
med få ressourcer skal kommunikere meget kompliceret forskning. Hvis dette niveau er<br />
udgangspunktet, kan man hævde, at det lykkes for institutionen.<br />
Hvis behovet er, at få en lidt dybere forståelse af det videnskabelige felt, kræver det et betydeligt stykke<br />
opsøgende arbejde, der muligvis kan tilfredsstilles gennem forskerbloggen. Det vil dog kræve et<br />
sorteringsarbejde af alle de indlæg, der kommer på bloggen og som i vid udstrækning bliver brugt som<br />
et ledelsesværktøj.<br />
Institutionen burde etablere en sorteringskanal gennem en person med medansvar for kommunikationen<br />
udadtil mod borgerne og brugergrupperne. Forskerblokken kan sagtens bruges som et kommunikativt<br />
redskab til deling af viden med offentligheden, men det forudsætter at informationerne bliver sorteret i<br />
væsentlige for kommunikationsprocessen og de uvæsentlige.<br />
Ad. 5, Ændrer selve mediet kommunikationsindholdet?<br />
Hvad gør mediet egentlig ved selve kommunikationen? Skaber det ikke i sig selv en kommunikation og<br />
tager fokus fra selve kommunikationens indhold?<br />
Gennem de medier Museion anvender, er der muligvis en fare i at mediet og den umiddelbare<br />
betydning beskueren lægger i en udstillet genstand, selve mediet, og den historie der skal fortælles om<br />
en bestemt historisk periode eller en bestemt kulturel synsvinkel.<br />
For eksempel viser man gennem den permanente udstilling kirurgiens historie, et selvstændigt værelse<br />
med montrer, der samlet set signalerer makabre metoder. Hvis genstandene blev fjernet og kun<br />
tekstplancherne var tilbage, ville en besøgende få et andet indtryk af den historie, museet forsøger at<br />
fortælle om perioden.<br />
Hvis vi går tilbage til afsnit 4.3 Den permanente udstilling og fokuserer på værelset, der beskriver<br />
kirurgiens historie, er der overordnet set to typer af kommunikative elementer repræsenteret.<br />
Der er montrene med de historiske kirurgiske instrumenter hvoraf mange har en forklarende tegning<br />
tilknyttet. Den anden type element er de store forklarende tekstplancher.<br />
Montrene med genstandene får automatisk et visuelt hovedfokus og dette af flere årsager. For det første<br />
er der som tidligere nævnt ikke mulighed for at besøge den permanente udstilling i eget tempo. For det<br />
andet er det hurtigere for individer at læse og afkode en genstand og en tegning, end det er at læse en<br />
længere tekst. Også selvom teksten er kort og skrevet så alle dansktalende besøgende kan læse og forstå<br />
den uden problemer.<br />
Selvom muligheden var til stede for en besøgende at bruge mere tid i rummet, er det stadig de<br />
udstillede genstande, der har hovedfokus og er et af de væsentligste elementer for kommunikation i et<br />
museum. Når denne påstand er blevet etableret, skal det undersøges, hvilke konsekvenser det får for<br />
kommunikationen.<br />
De genstande der bliver vist refererer til den historisk kirurgiske diskurs, hvor behandling var markant<br />
ubehageligt og markant farligt. Genstande kan ikke, som f.eks. en tekst kan, skabe formildende<br />
omstændigheder, skabe forståelse for tiden, skabe en forståelse af at den behandling, der blev tilbudt<br />
datidens befolkning var den eneste eksisterende og de kan heller ikke skabe en forståelse af, at det var<br />
en start og en begyndelse på viden og forskning og havde dermed også en værdi.<br />
Disse genstande kan kun vise de rå fakta og det er op til beskueren at forestille sig anvendelsen.<br />
71
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Hvis man sammenligner genstandenes associative betydning med rummets store tekstplanche og<br />
opdagelsen af bakteriers betydning for infektioner, virker planchen som en overfører af viden,<br />
selvfølgelig inden for et bestemt perspektiv, og genstanden som oplevelsen der kan associeres omkring.<br />
Hermed skal det ikke konkluderes, at genstande ikke kan kommunikere viden med kun oplevelser. Det<br />
væsentlige i disse observationer er derimod, at mediet kan overtage meddelelsen, så den drukner i<br />
associationer og deviationer.<br />
6.0 Konklusion<br />
I problemformuleringen blev der spurgt til Københavns Universitets Medicinsk Museion’s forskellige<br />
former for kommunikation af viden og forskning og om der findes modeller og metoder, som kan<br />
anvendes af de uformelle læringscentre så som de offentlige biblioteker som et alternativ til den<br />
litterært orienterede videnskommunikation.<br />
De to typer af institutioner, biblioteket og museet, har pr. princip forskellige udgangspunkter i deres<br />
kommunikation af viden og forskning.<br />
Bibliotekerne har traditionelt haft et fokus på tegnet og teksten, der dog er ændret i nyere tid med et<br />
yderligere fokus på musikken og de virtuelle medier.<br />
Museer har pr. tradition haft et fokus på genstanden og den information, viden og historie der kan<br />
udledes herigennem. Det vil sige, at disse institutioner pr. tradition har haft hver sit udgangspunkt og<br />
hvert sit perspektiv, der umiddelbart forekommer lidt uforenelig.<br />
Den permanente udstilling som er et visuelt kommunikativt resultat af den samling af historiske<br />
genstande, der er fortaget i årevis og den tilknyttede forskning kan ikke umiddelbart overføres til andre<br />
institutioner. Samtidigt kan man stille spørgsmålstegn ved en samlings faktiske værdi. Eftersom vi<br />
gennem analysen af case institutionens elementer kunne konkludere, at det kun er et meget indsnævret<br />
perspektiv der kan vælges og kun en vinkel ud af et uendeligt antal mulige, er det ikke den eneste og<br />
endegyldige viden man kan møde gennem en samling og dens fremstillingsform.<br />
Disse konklusioner betyder ikke at museer og deres samlinger generelt dømmes uvæsentlige i en proces<br />
af uddeling af viden. Det er bare meget væsentligt at have i mente, at den aldrig kan stå alene i<br />
processen, hvor der søges i viden.<br />
Særudstillinger som ’Oldetopia’ er opbygget anderledes end den permanente udstilling, med et tematisk<br />
udtryk, der ikke kun har relevans til den historiske viden institutionen besidder. Den er derimod udtryk<br />
for en kraftig indsnævring af et perspektiv og er et eksempel på en institutions muligheder for<br />
koncentreret og kondenseret at vise resultater af forskning inden for meget snævre rammer. Her forstået<br />
som meget snævre emnemæssige rammer.<br />
Samtidigt sidder institutionen inde med et forskernetværk, erfaring i opstilling af udstillinger og<br />
erfaring i visuel og fysisk kommunikation. Hvis principperne skule overføres til et bibliotek, ville det<br />
kræve helt nye fokuspunkter, ansatte med anderledes kvalifikationer og den fysiske plads det kræver at<br />
rumme en udstilling. Dvs. det forekommer urealistisk og unødvendigt for bibliotekerne at bevæge sig<br />
ind på kommunikative områder, der forvaltes udmærket af andre institutioner.<br />
72
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Det eksisterende samarbejde, der allerede eksisterer mellem de tre institutionstyper arkiver, biblioteker<br />
og museer omkring en standardisering af katalogiseringsregler dømmes hermed ikke redundant, men<br />
betragtes som et meget anderledes problemkompleks.<br />
Men er der andre metoder eller platforme for kommunikation af forskning og viden, som undersøgelses<br />
casen anvender, som kunne have en interesse for andre institutioner, specielt bibliotekerne?<br />
Den virtuelle kommunikation med en homepage, der præsenterer institutionen med forskellige<br />
oplysninger og illustrationer er blevet en tradition for alle institutioner, og dette er der dermed ikke<br />
nogen nyhed i.<br />
Min umiddelbare konklusion er, at platformen med forskerbloggen viser nogle ideelle alternativer til<br />
den historisk traditionelle metode med monografier, artikler og virtuelle information gateways. Disse er<br />
netop kendetegnede ved ikke at være dialogiske i deres principper, hvilket en blog er.<br />
Hvor kunne en forskerblog af denne type finde en anvendelse, dvs. på hvilken type af biblioteker. Der<br />
er stadig en meget skarp faglig og funktionel grænse i DK mellem folkebiblioteket og<br />
forskningsbiblioteket. Så længe denne opretholdes, kan muligheder for at oprette, vedligeholde og<br />
facillitere blogs af denne type undersøges for forskningsbibliotekerne. Det kendetegnende i<br />
modsætning til folkebibliotekerne er netop deres tilknytning til en uddannelsesinstitution eller til en<br />
faglig institution, hvilket har en betydning for rekruttering af kommunikatorer til en faglig virtuel<br />
platform.<br />
Dette betyder, på disse institutioner er platformen til rådighed, aktørerne er til rådighed, en ansvarlig<br />
administrativ enhed i form af biblioteket med deres ansatte er til rådighed og det faglige felt der skal<br />
kommunikeres omkring er til rådighed.<br />
En problemstilling, der er vigtig ikke at overse er spørgsmålet om, hvordan specielt forskergruppen, der<br />
har funktionen som den vidende ekspertgruppe, motiveres til at deltage i projekter, der umiddelbart<br />
betyder en større arbejdsbyrde?<br />
Hvis man ser bort fra de lovmæssige krav og fokuserer på fordelene ved at deltage i en blogmedie, kan<br />
der opsummeres en del fordele:<br />
Jeg foreslår, at konceptet afprøves igen på Danmarks Biblioteksskole med en anden ansvarlig<br />
facilitatorer end tidligere, og med et mere demokratisk grundlag, hvor bloggen netop er gruppen af<br />
forskeres mulighed for at diskutere indbyrdes i det virtuelle rum og en mulighed for interessenter til at<br />
’være med på en kigger’, men også samtidigt være med i en dialog eller have en mulighed for at stille<br />
spørgsmål.<br />
Visionerne i et projekt af denne type er utallige. Set fra selve bibliotekets perspektiv er det et oplagt<br />
ansvar at påtage sig, dels for at flytte og udvide sine faglige grænser, men også samtidigt for at være<br />
med til at facilliterere et fremtidens medie.<br />
Set fra ud fra de videnstunge agenters i organisationens perspektiv, åbner en blog af denne type<br />
muligheder for at lette deres kommunikative ansvar, dels over for omverdenen, men også over for<br />
gruppen af studerende.<br />
Perspektivet for den der aktivt søger viden og informationer, åbnes der gennem dette medium en<br />
mulighed for at undersøge et fagligt område nærmere, da det er muligt at følge med i de allernyeste<br />
bevægelser inden for feltet.<br />
De tidligere erfaringer der er gjort med mediet på Danmarks Biblioteksskole og måden som mediet<br />
anvendes på Medicinsk Museion skal ikke betragtes som den eneste mulige metode.<br />
Jeg har tidligere nævnt, at bloggen på Museion giver indtryk af at være et ledelsesredskab, hvor<br />
museumslederen påtager sig et ansvar i at give pejlemærker for, hvad der er væsentligt at beskæftige<br />
sig med inden for feltet. Bloggen der tidligere blev oprettet på Danmarks Biblioteksskole havde lidt<br />
samme funktion, hvor det samtidigt var initiativtagers ønske, at den skulle fungere som institutionens<br />
offentlige diskussionsforum. Dette mener jeg ikke er den eneste og mest korrekte anvendelse for en<br />
blog, da den dermed kan risikere, at få en funktion som en opsamling af små kommentarer, der egentlig<br />
ikke er relevant i det offentlige rum. Jeg mener, at der kan høstes en del gode erfaringer ved en<br />
undersøgelse af min caseinstitutions blog for indhold, funktionalitet og relevans med henblik på en<br />
forsøgsvis implementering og en udvidelse af nuværende initiativer.<br />
73
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
I indledningen, problemformuleringen og synteseafsnittet blev der beskrevet et ønske om at finde<br />
alternative kommunikationsmuligheder – og platforme. Der blev antydet, at eks. faggrupper eller en<br />
faglig læsegruppe kunne løse et kompleksitetsproblem for en mindre gruppe individer og samtidigt<br />
fylde et formidlingshul eller kommunikationshul. På samme tid ville der være muligheder netop for at<br />
vælge så rich et medie som det er muligt, netop ansigt til ansigt kommunikationen. Dette ønske kan<br />
ikke opfyldes gennem eksempler taget fra Museions strategier for kommunikation, men det skal<br />
stadigvæk bibeholdes som et kreativt forslag på samme måde som den verificerede forskerblog kunne<br />
være en del af et større nyfortolkningsprojekt af videnskabelig viden og forskning.<br />
Litteraturliste<br />
Andersen, Heine (2005). Jürgen Habermas. I Heine Andersen, red.: Klassisk og moderne<br />
samfundsteori. Hans Reitzels Forlag.<br />
Andersen, Nina Winther. MOTION i stedet for piller. I: Samvirke, 02.02.2006.<br />
Baeyer, Hans Christian von (2004). Information. The New Language of Science. Harvard University<br />
Press, Cambridge, Massachusetts.<br />
Balsiger, Philip W.(2004). Supradisciplinary research practice: history, objectives and rationale. I:<br />
Futures. 36.<br />
Bourdieu, Piere (2005). Viden om viden og refleksivitet. Hans Reitzels Forlag, København<br />
Burchardt, Jørgen (2007a). Hvidbog om dansk forskningsformidling. Viden giver velstand. Syddansk<br />
Universitetsforlag.<br />
Burchardt, Jørgen (2007b). Fra universitet til samfund. <strong>Forskning</strong>sformidlingens infrastruktur. Bilag 1<br />
til Hvidbog om dansk forskningsformidling. Syddansk Universitetsforlag.<br />
Carey, James W. (2007). A Cultural Approach to Communication. Robert T. Craig & Heidi L. Muller,<br />
ed.: Theorizing Communication. Sage Publications.<br />
Craig, Robert T. (2007). Communication Theory as a Field. I Robert T. Craig & Heidi L. Muller, ed.:<br />
Theorizing Communication. Sage Publications.<br />
Daft, Richard L., Robert H. Lengel (1983). Information Richness: A new approach to Managerial<br />
Behaviour and Organization Design. Department of Management, Texas A & M University.<br />
Daft, Richard L., Robert H. Lengel (1984). Information Richness: A new approach to Managerial<br />
Behaviour and Organization Design. I Berry Staw og Larry L. Cummings, red.: Research in<br />
organizational Behaviour, vol. 6.<br />
74
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Daft, Richard L., Robert H. Lengel & Linda Klebe Trevino (1987). Media symbolism, media richness<br />
and media choice in organizations: a symbolic interactionist perspective. I: Communication Research<br />
14; 553.<br />
Dean, David (2003). Museum Exhibition. Theory and Practice. Routledge, New York.<br />
Eckersley, Richard (2001). Postmodern Science: The Decline or Liberation of Science. I: Susan<br />
Stocklmayer, red. Science Communication in Theory and Practice. Kluwer Academic Publishers,<br />
Dordrecht, The Netherlands.<br />
Fiske, John (1990). Introduction to communication studies. Routledge, New York.<br />
Frette, Hanne D. Og oooooooooooooop og neeeeeed og op.I: Jydske Vestkysten, 17.03.2007.<br />
Illeris, Knud (2006). Læring. Roskilde Universitetsforlag.<br />
Jørgensen, Marianne Winther & Louise Phillips (1999). Diskursanalyse. Som teori og metode.<br />
Samfundslitteratur, Roskilde Universitetsforlag.<br />
Kjærgaard, Rikke Schmidt, Redaktør (2006). Elfenbenstårnet. Universiteter mellem forskning og<br />
formidling. Aarhus Universitetsforlag.<br />
Knox, Karl T. (2007). The various and conflicting notions of information. I: The Journal of Issues in<br />
informing Science and Information technology. Volume 4.<br />
Kuhn, Thomas S. (1999). Remarks on Incommensurability and Translation. I: Rema Rossini Favretti,<br />
red. Incommensurability and Translation. Kuhnian Perspectives on Scientific Communication and<br />
Theory Change. Edward Elgar, uk.<br />
Københavns Universitets udviklingskontrakt <strong>2008</strong> – 2010 (2007). Københavns Universitet,<br />
Nonaka, Ikujiro & Hirotaka Takeuchi (1995). The Knowledge-Creating Company. How Japanese<br />
Companies Create the Dynamics of Innovation. Oxford University Press.<br />
Medicinsk Museion. Hjemmeside med oplysninger:<br />
http://www.museion.ku.dk<br />
Medicinsk Museion’s blog:<br />
http://corporeality.net/museion/<br />
Oldetopia – en udstilling om alder og aldring (2007). Medicinsk Museion, Det<br />
Sundhedsvidenskabelige Fakultet, Københavns Universitet.<br />
Polanyi, Michael (2000). Den tause dimensjonen. En introduktion til taus kunnskap. Spartacus Forlag,<br />
Norge.<br />
Polanyi, Michael (1962). Personal Knowledge. Towards a Post-Critical Philosophy. The University of<br />
Chicago Press, USA.<br />
Platon (2007). Theaitetos. Museum Tusculanums Forlag.<br />
Pedersen, Bente Klarlund. Videnskab og praksis: Fitness, fysisk aktivitet og død af alle årsager. I:<br />
Ugeskrift for læger, 09.01.2006.<br />
75
<strong>Speciale</strong> ved Danmarks Biblioteksskole af <strong>Yvonne</strong> Marianne <strong>Skov</strong> <strong>2008</strong><br />
Sander, Kåre et al. (2007). Det mekaniske hjerte – HeartMate 1 – de danske resultater. I: Ugeskrift for<br />
læger. 169/39.<br />
Sandholdt, Sine Nyeland. Hvad er motion? I: Marengs, 14.11.2007.<br />
Stocklmayer, Susan M., Michael M. Gore & Chris Bryant (2001). Science Communication in Theory<br />
and Practice. Kluwer Academic Publishers, Dordrecht, The Netherlands.<br />
The University of Manchester. Centre for the History of Science, Technology and Medicine:<br />
http://www.chstm.manchester.ac.uk/<br />
Wellcome Image Collection:<br />
http://images,wellcome.ac.uk/<br />
Årsskrift for Medicinsk Museion (2007). Medicinsk Museion, Institut for Folkesundhedsvidenskab, Det<br />
Sundhedsvidenskabelige Fakultet, København Universitet.<br />
250-års-jubilæum for Rigets hospital. Det Kongelige Frederiks Hospital, det gamle og det ny<br />
rigshospital. Ugeskrift for læger. 169/14-15.<br />
Vild med viden! – Rapport fra en arbejdsgruppe vedrørende forskningskommunikation til børn og<br />
unge. (2005). Ministeriet for Videnskab Teknologi og Udvikling.<br />
76