Gud som forældreerstatning? - Elbo
Gud som forældreerstatning? - Elbo
Gud som forældreerstatning? - Elbo
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Gud</strong> <strong>som</strong> <strong>forældreerstatning</strong>?<br />
D<br />
et er naturligvis ikke et psykologisk anliggende at tage<br />
stilling til, om der eksisterer guder ved et eller andet<br />
navn et eller andet sted i universet; men det er i høj<br />
grad psykologiens opgave at studere de psykologiske processer,<br />
der får mennesket til at tro på en gud, hvis eksistens der – sagt<br />
uden nogen malice – ikke findes nogen beviser for.<br />
Der findes undersøgelser, <strong>som</strong> tyder på, at vi ikke direkte<br />
fødes med et særligt, religiøst instinkt, der helt spontant får os til<br />
at søge en religiøs tro. Hertil kan man dog tilføje, at vi til gengæld<br />
helt sikkert fødes med en række stærke, psykologiske behov,<br />
<strong>som</strong> man på forskellig måde kan lære under opvæksten at få<br />
tilfredsstillet gennem en religiøs tro. Der kan især peges på fem<br />
sådanne psykiske behov, <strong>som</strong> alle kan tilfredsstilles med en religiøs<br />
pakkeløsning:<br />
1. Behovet for at forstå sin tilværelse og verden i det hele taget.<br />
Her kan fx Biblen give en letfattelig forklaring, mens den moderne<br />
videnskab (astronomi og biologi) tilbyder helt andre, mere<br />
komplicerede forklaringer.<br />
2. Behov for beskyttelse og tryghed. Verden kan være et farligt<br />
sted at leve, og mens man <strong>som</strong> barn havde sine forældre til at<br />
forsvare sig mod livets farer, vil man <strong>som</strong> voksen ofte opdage, at<br />
ens forældre alligevel ikke er de alvidende og almægtige væsener,<br />
man tidligere har troet. Her tilbyder så kristendommen en<br />
ny alvidende og almægtig fader i himlen, <strong>som</strong> angiveligt kan yde<br />
bedre beskyttelse end den jordiske far.<br />
3. Lindring og trøst ved modgang og tab. Man har <strong>som</strong> regel<br />
<strong>som</strong> lille fået velgørende trøst af sine forældre, når livet gik en<br />
imod – og det kan man <strong>som</strong> voksen også få hos en gud, <strong>som</strong> ikke<br />
alene beskrives <strong>som</strong> almægtig, men også <strong>som</strong> god og kærlig.<br />
4. Kontrol over sit liv. Jo ældre vi bliver, jo mere ønsker vi at<br />
kunne forudsige og kontrollere vores tilværelse for at opnå en<br />
god tilværelse og undgå skrækkelige ting. Som barn kunne man<br />
ofte kontrollere sin tilværelse ved at bede forældrene om hjælp,<br />
og i de fleste religioner kan bønner til gud(erne) hos voksne<br />
ForSKnIngSnYT<br />
Redaktionsgruppen:<br />
Thomas Nielsen (redaktør), Dion Sommer og Peter Krøjgaard, Psykologisk Institut, aarhus universitet<br />
Sekretariat: Ingrid Graversen (træffes mandag - fredag kl. 9-15 på tlf. 89 42 49 00, direkte: 89 42 49 21)<br />
› FORSKNINGSNYT<br />
være en stærk tilfredsstillelse af trangen til at kunne styre sin<br />
skæbne ved at bede disse almægtige instanser om hjælp.<br />
5. Kontrol over andre. Mennesket er et udpræget flokdyr og<br />
forstår udmærket, at det er bedst for alle, hvis flokken opfører<br />
sig ordentligt. Menneskerne har tidlig i kulturudviklingen opdaget,<br />
at man kunne opnå en vis kontrol over andres adfærd ved<br />
hjælp af religion, <strong>som</strong> har været et middel til at styre andre ved<br />
trusler om gudernes vrede, hvis de ikke opførte sig ordentligt.<br />
Mange religiøse mennesker hævder, at det simpelt hen kræver<br />
en religion at få mennesker til at opføre sig moralsk, altså at<br />
være gode mennesker. Nye undersøgelser tyder dog ikke på, at<br />
ateister er mindre moralske end gudfrygtige mennesker – og<br />
desuden er der jo gudfrygtige mennesker, <strong>som</strong> mener, at deres<br />
gud vil belønne dem for at slå andre ihjel, så sammenhængen<br />
mellem moral og religion er bestemt ikke helt enkel.<br />
Det drejer sig altså i alle fem tilfælde om psykiske behov,<br />
<strong>som</strong> først blev tilfredsstillet af forældrene, og hvor det kunne se<br />
ud til, at gudstroen hos voksne mennesker kan fungere <strong>som</strong> en<br />
slags <strong>forældreerstatning</strong> ved især at tilbyde visdom, tryghed,<br />
trøst og (oplevet) mulighed for kontrol over egen skæbne og<br />
andres adfærd.<br />
Denne teori om en gud <strong>som</strong> en <strong>forældreerstatning</strong> er nu<br />
blevet stærkt underbygget af tre forskere, nemlig svenskeren Per<br />
Grankvist, israeleren Mario Mikulincer og amerikaneren Philip<br />
Shaver, der alle i årtier har forsket i religionspsykologi.<br />
De tre peger i deres nylige gennemgang af forskningen på en<br />
slående sammenhæng mellem vores viden om børns tilknytning<br />
til deres forældre og om voksne menneskers oplevede tilknytning<br />
til deres gud. Forskningen viser, at de to vigtigste tegn på et<br />
barns tilknytning til sin mor eller far, på flere måder kan genfindes<br />
i voksnes forhold til deres gud:<br />
1. Søge nærhed og tryghed. Små børn søger at holde sig i nærheden<br />
af deres forældre, og hvis de taber deres forældre af syne,<br />
bliver de ofte meget kede af det. Forskerne peger her på en række<br />
træk i den kristne religion, der alle tyder på, at man søger at<br />
opnå en forestilling om en gud, der altid er nær og kan høre ens<br />
bønner, – og <strong>som</strong> også kan træffes i <strong>Gud</strong>s hus, kirken. Ud over<br />
sådanne psykologiske tegn på trang til nærhed med sin gud<br />
peger forskerne også på nyere eksperimentelle undersøgelser. I<br />
PSYKOLOG NYT NR. 9 | 2011 | SIDE 23
› FORSKNINGSNYT<br />
en af disse undersøgelser blev kristne forsøgspersoner delt i to<br />
grupper. Begge grupper blev udsat for nogle ord (på en tvskærm),<br />
der stod så kort tid, at de ikke kunne nå at opfatte, hvad<br />
der stod. Man mente dog ud fra tidligere undersøgelser, at de<br />
kortvarige ord kunne påvirke forsøgspersonerne ubevidst. For<br />
den ene gruppe stod der ”<strong>Gud</strong> har forladt dig”, og for den anden<br />
gruppe stod der ”<strong>Gud</strong> har mange navne”. Selv om ingen af forsøgspersonerne<br />
havde nået at opfatte med deres bevidsthed,<br />
hvad der stod på skærmen, viste det sig, at den første gruppe<br />
bagefter scorede klart højere på et spørgeskema til måling af<br />
’trang til at søge nærhed med <strong>Gud</strong>’.<br />
2. Søge trøst i nøden. Større børn, der vover sig ud i verden<br />
uden forældrenes nærvær, vil ofte søge tilbage efter trøst og<br />
hjælp, hvis de kommer ud for noget slemt. Tilsvarende viser<br />
undersøgelser, at mennesker ofte især beder til deres gud, når de<br />
er ramt af modgang, <strong>som</strong> f.eks. svær sygdom. I et eksperiment<br />
svarende til det foran omtalte eksperiment, udsatte man kristne<br />
forsøgspersoner for enten ord <strong>som</strong> sygdom og død, eller ord<br />
<strong>som</strong> sundhed og liv. De forsøgspersoner der – ubevidst – blev<br />
udsat for de førstnævnte ord, følte efterfølgende et klart stærkere<br />
akut behov for at bede om hjælp hos <strong>Gud</strong> (ifølge en spørgeskemaundersøgelse)<br />
end de andre forsøgspersoner.<br />
Men hvis det er rigtigt, at en gud for den troende optræder<br />
<strong>som</strong> en slags ny tilknytningsfigur til erstatning for deres (alligevel<br />
ikke almægtige) forældre, så skulle man jo tro, at man kunne<br />
lære noget om menneskers forhold til deres gud ved at benytte<br />
den nye viden om, at børn kan være tilknyttet til deres forældre<br />
på to forskellige måder: Trygt og utrygt. De trygt tilknyttede<br />
børn stoler fuldt og fast på, at deres forældre altid vil være der og<br />
hjælpe dem. De utrygt tilknyttede børn har ofte haft mere svigefulde<br />
forældre og stoler ikke helt på, at de altid er til rådighed.<br />
Dette kan få nogle af disse børn til at klynge sig nervøst til forældrene<br />
(nervøs tilknytning), mens andre snarere vender forældrene<br />
ryggen (distancerende tilknytning).<br />
De tre forskere viser igennem deres forskning, at man tilsvarende<br />
kan være tilknyttet til sin gud på to forskellige måder. De<br />
trygt tilknyttede børn vil <strong>som</strong> voksne ofte fortsætte deres trygge<br />
og varme tilknytning til forældrene i barndommen med et tilsvarende<br />
forhold til deres gud i voksenalderen – dog kun hvis<br />
forældrene selv var religiøse og opdrog dem religiøst.<br />
De utrygt tilknyttede børn derimod vil ikke så ofte direkte<br />
overtage forældrenes religion, men når de bliver religiøse <strong>som</strong><br />
voksne, vil de ofte opfatte deres gud <strong>som</strong> den tryghedsskabende<br />
faktor i tilværelsen, <strong>som</strong> de netop aldrig fandt i barndommen! Det<br />
fremgår af, at utrygt tilknyttede mennesker – selv uden at være<br />
opdraget religiøst – oftere end andre pludselig lader sig omvende<br />
til en religiøs tro efter en periode med stor modgang i livet, en<br />
modgang, der formodentlig har øget deres behov for tryg tilknytning<br />
til en beskyttende instans i tilværelsen. Som børn fandt de<br />
aldrig en sådan tryghedsskabende beskytter, men hvis de <strong>som</strong><br />
voksne i en svær periode af livet, fx deltager i et vækkelsesmøde,<br />
SIDE 24 | PSYKOLOG NYT NR. 9 | 2011<br />
kan de pludselig få en oplevelse af endelig at finde en instans, <strong>som</strong><br />
kan give dem den længe savnede tryghed i tilværelsen. Den efterfølgende<br />
tilknytning til deres gud bliver altså ikke en fortsættelse<br />
af en god tilknytning til forældrene i barndommen, men snarere<br />
en kompensation for manglende tryghed i barndommen.<br />
tn<br />
Kilde: Granqvist, P., Mikulincer, M. & Shaver, P.R. (2011). Religion as Attachment: Normative<br />
Processes and Individual Differences. Personality and Social Psychology Review,<br />
14(1). 4959.