Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Michael Meier Sørensen<br />
<strong>Systembruddet</strong> <strong>som</strong> <strong>metode</strong> – En transformation til ansvar og bevidsthed i senmoderniteten<br />
Det Informationsvidenskabelige Akademi<br />
2a. Metode<br />
For at besvare problemformuleringen har jeg holdt mig til begrebet operationalisering <strong>som</strong> ledetråd.<br />
Hvis systembruddet skal indsættes i en anvendelig kontekst <strong>som</strong> <strong>metode</strong>, må man først forstå, hvad<br />
systembruddet og operationalisering betyder. Mens systembruddet undersøges i hele specialet <strong>som</strong><br />
en del af hypotesens besvarelse, vil jeg her kort gøre rede for operationalisering. Udtrykket har<br />
delvist ændret betydning undervejs i min opgave. Oprindelig var tanken, at operationalisere ville<br />
betyde en måde at udnytte kreativiteten i systembruddet: selvfortællingens opretholdelse til at<br />
generere innovation og ny viden i en organisatorisk kontekst. Efterhånden har det ændret sig til, at<br />
systembruddet skal forsøge at ”bevidstgøre”, dvs. skabe en selvbevidsthed hos det senmoderne<br />
individ, the deject, hvorved det selv kan tage ansvar for og kontrol over identitetsprocessen.<br />
Specialet bærer på den måde præg af at mit fokus først var lagt ”for langt fremme” i<br />
systembrudsprocessen, dvs. hvordan man kunne bruge systembruddet til at arbejde med innovation<br />
i organisationer. Reelt har det i løbet af skriveprocessen vist sig mere hensigtsmæssigt for<br />
overblikkets skyld at tage udgangspunkt i individet <strong>som</strong> eksempel og undersøge og transformere<br />
individets system til en mere fleksibel og mindre forandringsangst tilgang, så individet sidenhen kan<br />
indgå i en refleksiv organisatorisk innovationsproces. Et mere åbent begreb end individ kunne være<br />
aktør, <strong>som</strong> i forhold til specialets indledningsvis tvetydige fokus en anden gang måske bør bruges<br />
mere konsekvent .<br />
Min ’hypotese omkring hypotesen’ er, at ved at operationalisere individets selvfortælling igennem et<br />
nyt system, en ny bevidsthed, vil specialet på sigt fungere <strong>som</strong> inspiration til at lette gennemførslen<br />
af meget mere konkrete forandrings-, innovations- og udviklingsprojekter. Jeg har derfor valgt at<br />
undersøge systembruddet i forskellige relevante teorier for at analysere og vurdere strategisk<br />
refleksiv konversation (bl.a. Gaml 2006) (forkortet: SRK) <strong>som</strong> konkret eksempel på en <strong>metode</strong> til at<br />
skabe innovation ved at arbejde med brud på vaner og rutiner (her: systemer). Det burde ikke gøre<br />
den store forskel, hvorvidt SRK i specialet fortolkes <strong>som</strong> anvendelig <strong>metode</strong> til en art<br />
individterapeutisk proces, da der ift. systembrudsteorien altid vil indgå en dialog, eller om det bruges<br />
i en mere bredt konverserende kollektiv forstand. Det er dog selvfølgelig en hypotese indtil<br />
systembruddet bliver empirisk afprøvet, undersøgt og evalueret. I stedet for strategisk refleksiv<br />
konversation kunne jeg have inddraget en afsendervinkel på læringsteorier, dvs. undervisningsteori<br />
og have arbejdet videre der. Nu er SRK dog en af mine hovedinspirationskilder til systembruddet, og<br />
derfor har jeg valgt <strong>som</strong> en del af operationaliseringen af systembruddet at undersøge, hvorvidt SRK<br />
kan anvendes i en sådan kontekst.<br />
7/60