Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Systembruddet som metode.pdf - Forskning
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Michael Meier Sørensen<br />
<strong>Systembruddet</strong> <strong>som</strong> <strong>metode</strong> – En transformation til ansvar og bevidsthed i senmoderniteten<br />
Det Informationsvidenskabelige Akademi<br />
bliver fremmedgjort. Det angstfremkaldende abjekt er i alle overgangsfaser, i alle brud på ens tillid og<br />
forventninger til omgivelserne. Hos Kristeva findes det abjekte originalt kun med ond intention, men i<br />
syntese med Giddens ses hvordan mekanismerne i systembruddet og det abjekte er blevet et<br />
gennemgående fænomen for det senmoderne individ.<br />
Bruddet bliver endnu mere markant i det traditions- og gudløse senmoderne samfund. Når man<br />
møder det abjekte og bruddet på tillidssystemerne, afslører det livets meningsløshed og dødens<br />
endegyldighed, ifølge Kristeva: The corpse, seen without God and outside of science, is the utmost of<br />
abjection. (Kristeva 1982 s. 4) Hvor de store meningsgivende fortællinger er væk står liget tilbage<br />
<strong>som</strong> uomgængelig afsløring af livets ustabilitet og døden. Giddens beskriver, hvordan angst intet<br />
objekt har, og opmærk<strong>som</strong>heden kan derfor styres mod ting, <strong>som</strong> har en indirekte tilbagevirkning på<br />
det, <strong>som</strong> oprindeligt fremkaldte den (Giddens 2004 s. 57). Det kan sammenlignes med, hvordan<br />
systemers sammenbrud i transformation bliver en slags symbol på døden og meningsløsheden.<br />
En grund til at bruddet kan fremstå kraftigere i dag end før, er erfaringens afsondring: i det<br />
senmoderne samfund tilsidesættes eksistentielle spørgsmål om liv, død, seksualitet og natur – og de<br />
overlades til mere eller mindre fordækte ekspertsystemer <strong>som</strong> plejehjem, hospitaler, bordeller o.lign.<br />
(Giddens 2004 s. 184ff). På den måde tabuiseres og udelukkes flere oplevelser og erfaringer fra den<br />
ontologiske sikkerhed. Des stærkere virker det til gengæld, når vi endelig konfronteres med dem.<br />
3.2.2 The deject<br />
Hos både Giddens og Kristeva er narcissistiske træk fremherskende ved individerne (Giddens 2004 s.<br />
199ff, Kristeva 1982 s. 14), og hos begge har det udgangspunkt i den følelse af almagt, <strong>som</strong> det giver<br />
at skabe sin egen mening og håbløsheden og angsten for intetheden, <strong>som</strong> opstår, når det ikke lykkes.<br />
Mennesket <strong>som</strong> lever med det abjekte, beskrives af Kristeva <strong>som</strong> the deject, et væsen hvis identitet<br />
og grænser aldrig er fastlagt, da kroppens grænse, identiteten og virkeligheden er flydende:<br />
A deviser of territories, languages, works; the deject never stops demarcating his<br />
universe whose fluid confines – for they are constituted of a non-object, the abject –<br />
constantly question his solidity and impel him to start afresh. (Kristeva 1982 s. 8)<br />
Herved tvinges individet til konstant at genopfinde sig selv, forandre sig for refleksivt at bekræfte sin<br />
identitet, og her er der igen et sammenfald med det senmoderne. Individet bliver selv abjekt, da hvis<br />
tilværelsen er meningsløs er selvet meningsløst. Hos Giddens beskrives dette fænomen igennem et<br />
citat af Tillich <strong>som</strong>: Bevidstheden om at ikke-væren er en del af ens væren. (Giddens 2004 s. 64) Man<br />
16/60