forfatteren # 01 - Dansk Forfatterforening
forfatteren # 01 - Dansk Forfatterforening
forfatteren # 01 - Dansk Forfatterforening
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Tosserne fra Palmyra<br />
af Michael Svennevig,<br />
forfatter, dukkemager<br />
og dramatiker.<br />
6<br />
<strong>forfatteren</strong> # <strong>01</strong> 2009<br />
<strong>forfatteren</strong><br />
Jeg havde fået et arbejdsophold på Det <strong>Dansk</strong>e<br />
Institut i Damaskus i Syrien i efteråret, og alting<br />
tegnede rigtig godt.<br />
Instituttet er smukt som en turistattraktion<br />
– og det er det også i efterårsmånederne, når den<br />
daglige strøm af enkeltbesøgende og grupper indfinder<br />
sig for at beundre det fantastiske institut.<br />
Jeg står op ved 05-tiden for at have stedet helt for<br />
mig selv. I dagtimerne forsøger jeg at klemme mig<br />
op imod en dør, for ikke at være synlig nede fra gården,<br />
hvor de besøgende står på tæer for at kigge ind<br />
ad vinduerne. Instituttet sælger med den ene hånd<br />
arbejdsro og fordybelse til kunstnere og forskere,<br />
mens de med den anden lejer ud til indtægtsgivende<br />
fester, re ceptioner, modeshows, koncerter og<br />
operaarrangementer. Det fungerer ikke. Som et minimum<br />
kræver det en forhåndstilkendegivelse af,<br />
at efterårsmånederne godt kan være lidt støjende<br />
og tætpakket med arrange menter – eller måske et<br />
ledelsesskifte.<br />
På vandpibebar<br />
Jeg sidder på en vandpibebar midt i Damaskus<br />
og drikker te og ryger vandpibe. Fra tid til anden<br />
kommer caféens vandpibebestyrer rundt med et<br />
kulbækken med friske glødestykker. Tobakken<br />
smager af æbleblomst, og den kraftige duft er en<br />
del af det udendørs caféliv. Hele tiden lyden af<br />
terningkast og smæld af brikker, der rammer hinanden<br />
på brættet, alt imens fluer kravler hen over<br />
bordpladen.<br />
En ung syrisk digter<br />
Jeg går rundt i timevis, mens min underbevidsthed<br />
arbejder på højtryk med det stof jeg skriver på. Der<br />
er stadigvæk så få, der taler engelsk, at det kræver<br />
lidt ekstra energi at finde de, der er nysgerrige<br />
og har lyst til at fortælle. Jeg møder en ung syrisk<br />
digter på en af vandpibebarerne. Han er midt i<br />
20´erne og optaget af at registrere livet omkring<br />
sig. På mit spørgsmål om, hvordan det er at have<br />
det projekt og samtidig vide, at det ikke er alt som<br />
kan siges, svarer han, at det vigtigste for ham er,<br />
at han ikke censurerer sig selv, mens han skriver,<br />
men at han bagefter nøje overvejer, hvad der kan<br />
offentliggøres.<br />
Tosserne i Palmyra<br />
Damaskus er omgivet af ørken. Der er dog frodigt<br />
i den nordlige og nord vestlige del af landet, men<br />
ellers er der bare ørken og en håndfuld byer. Kilometer<br />
efter kilometer af ørken glider forbi busvinduet,<br />
mens uende ligheden flyder ud for mit blik.<br />
For turisten er Palmyra et møde med imponerende<br />
ruiner, mens det for syr erne er en påmindelse om<br />
det underjordiske fængsel for de politiske fanger,<br />
der ligger i samme område.<br />
Palmyra er et sted, hvor nutid og fortid mødes.<br />
På caféen i Palmyra bliver tosserne gennet væk da<br />
jeg sætter mig for at drikke te ved et vakkelvornt<br />
bord.<br />
En tyk mand med strithår vugger forbi. I går aftes<br />
dirigerede han henført en imaginær trafikstrøm<br />
længere oppe ad gaden. Han kigger intenst på mig.<br />
En af semitosserne er så meget en del af caféen, at<br />
han ikke lader sig forvise og er snart tilbage igen.<br />
Han synger og snakker med sig selv.<br />
Børnene er nådesløse i deres kedsomhed. De<br />
har været ovre og hive ham i kinderne og hugge<br />
nogle af hans chips. Han kigger bare glad efter<br />
dem, da de går videre tyggende på hans chips. Jeg<br />
køber en ny pose chips til ham.<br />
Det er sidst på eftermiddagen og stadig siesta.<br />
En 10-årig dreng rider forbi på et æsel, som han dasker<br />
til med en gren. Heden er efterhånden taget af<br />
og lyset er blevet blødere. Jeg indlogerer mig på det<br />
lille spartanske hotel oven over caféen. Dobbeltværelset<br />
er ikke stort, men rent og nydeligt med<br />
en lille balkon og koster bare 40 kr. Og pludselig<br />
er den der. Fornem melsen af, at her ville jeg kunne<br />
skrive. En af de store gevinster ved at bo sammen med andre kunstnere er det fællesskab, der opstår.<br />
Jeg boede sammen med Anne i Damaskus. Sammen rejste vi til ørkenbyen Palmyra. Illustration: Anne Straarup.<br />
# <strong>01</strong> 2009 7