Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
<strong>Brande</strong> Jul er atter på gaden, hermed genoptages<br />
og videreføres en gammel tradition i byen – og vi håber,<br />
den kan vare ved. Det første <strong>Brande</strong> Jul blev udgivet<br />
tilbage i 1943.<br />
Vi håber, læserne hilser initiativet velkommen.<br />
I 2010 besluttede <strong>Brande</strong> Handelsstandsforening at<br />
stoppe udgivelsen af <strong>Brande</strong> Jul. Hermed blev der sat et<br />
foreløbigt punktum for en lang juletradition i byen. Men<br />
nu er <strong>Brande</strong> Jul på gaden igen efter at <strong>Brande</strong> Bladet<br />
har fået overdraget udgiverrettighederne af <strong>Brande</strong> Handelsstandsforening.<br />
Da <strong>Brande</strong> Jul ikke blev udgivet sidste år, indeholder<br />
bladet i år både et tilbageblik på 2010 og 2011.<br />
På opfordring har en række <strong>Brande</strong>-borgere bidraget til<br />
bladet på forskellig vis.<br />
Glædelig Jul<br />
Forsidebilledet prydes af Arvad Mølle i vinterpragt.<br />
Foto: Erik Lauritzen<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Udgiver: <strong>Brande</strong> Bladet<br />
Tryk: <strong>Brande</strong> Bladet<br />
Redaktion: Erik Lauritzen<br />
Oplag: 5.000<br />
Der skal lyde en tak til følgende bidragydere:<br />
Arne Ørtved<br />
Jesper Nygaard<br />
Karin Merete Rahbek-Engmarksgaard<br />
Sigrid Møller<br />
Ingrid Husum<br />
Jytte Gottlieb<br />
Peter Gjaldbæk<br />
Magna Dupont<br />
Julen er<br />
Af sognepræst Karin Merete<br />
Rahbek-Engmarksgaard, Blåhøj.<br />
Så skal vi til det igen. Julen<br />
nærmer sig med hastige skridt.<br />
Ja siden oktober har reklamebunkerne<br />
været fuld af jul.<br />
Juleudsmykningen – i hvert<br />
fald i de større byer har været i<br />
fuld gang siden oktober – og forretningernes<br />
vinduer har været<br />
pyntet ligeså længe. Der er ingen<br />
grænser for, hvor meget, der<br />
kan gøres ud af en barnefødsel,<br />
der fandt sted for et par tusind<br />
år siden.<br />
Nogle af os glæder os over fest<br />
og julehygge og duften af julebag<br />
midt i vinterens mørke. Mens<br />
andre af os bliver trætte bare<br />
ved tanken om jul – og alt det<br />
der følger med. Vi mærker, at der<br />
ikke er plads i os til julestemning<br />
og gran og gløgg. Vi har låst<br />
døren af for julestads Vi orker<br />
ikke. Julen må gå et andet sted<br />
hen. Den er hjemløs hos os.<br />
I en stald uden guirlander.<br />
Men sådan har julen nu altid<br />
været - altså hjemløs. Da Maria<br />
skulle føde sit barn, var der ikke<br />
plads til hende nogen steder. Så<br />
Jesus kom til verden blandt halm<br />
og dyr. Det var der ikke meget<br />
gran og gløgg og julehygge over!!<br />
Men der er til gengæld en pointe<br />
i, at det netop var som hjemløs,<br />
at Guds søn kom til verden. For<br />
Jesus blev ikke født med det<br />
formål at give os noget hyggeligt<br />
at fejre i de korte og mørke<br />
december dage. Der var langt<br />
større ting på spil, da Jesus blev<br />
født.
et løfte...<br />
For i stalden i Betlehem valgte<br />
Gud at komme til verden som<br />
én af os. Han kom for at være<br />
helt tæt på os. Derfor blev han<br />
født sådan som vi bliver født.<br />
Han kom for at vise os, hvem<br />
han er. Og netop ved at komme<br />
til verden som hjemløs i en stald,<br />
viser Gud os noget væsentligt<br />
om sig selv.<br />
Jul er for den, der ikke orker!!<br />
Jesu fødsel fortæller os, at Gud<br />
vil være dér, hvor ingen andre<br />
har lyst til at være. Dér, hvor der<br />
hverken er gran eller guirlander.<br />
Dér, hvor der ikke er noget at<br />
prale af. Dér, hvor glæden er<br />
hjemløs, og hvor der ikke er<br />
plads til lys og varme – dér vil<br />
Gud være, og dér er Gud!!<br />
Jul er ikke fortællingen om, at<br />
alt er godt, og nu har vi bare at<br />
være glade. Nu skal der for alt i<br />
verden julehygges!<br />
Nej jul er beretningen om, at Gud<br />
fl ytter ind i menneskers verden<br />
som et nærvær, der vil være hos<br />
os, dér hvor livet er svært, og dér<br />
hvor alt lys er slukket.<br />
Jul er et løfte om, at Gud er med<br />
os, når vi føler os hjemløse og<br />
ikke kan fi nde plads i livet.<br />
Så jul er især en højtid for de af<br />
os, som ikke orker julen og alt<br />
det væsen vi har gjort ud af den.<br />
Alle os, som julen er hjemløs<br />
hos – det er for vores skyld, at der<br />
overhovedet blev jul. Det var for<br />
at være hos os, at Guds søn kom<br />
til verden. Med nærhed. Med<br />
kærlighed. Med håb og med liv.<br />
Han er hvor vi er. Det er det<br />
glædelige ved julen. Også når vi<br />
ikke kan mærke det.<br />
Glædelig jul<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 3
4<br />
EU-klimakommissær Connie Hedegaard blev modtaget af vindmøllelaugets forretningsfører Per Bjerke Hansen og<br />
formand Allan Toft Kristensen. Hun var festtaler og ”gudmoder” da lauget fejrede 25-års fødselsdagsfest og navngav<br />
3MW-møllen i Drantum. Festlighederne havde samlet omkring 500 gæster i det store telt, der var rejst i dagens<br />
anledning.<br />
Festlig vindmølledåb...<br />
Connie<br />
Hedegaard, dansk<br />
EU-klimakommissær,<br />
havde taget turen fra<br />
FN i New York for at<br />
navngive 3MW-møllen<br />
i Drantum og sammen<br />
med 500 gæster at fejre<br />
Uhre Vindmøllelaugs<br />
25-års jubilæum.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Af Erik Lauritzen<br />
Fredag den 23 september stod<br />
solen højt på himlen og sendte<br />
sine varmende stråler ned over<br />
Husumvej i Drantum, hvor der<br />
var dækket op til fest i det store<br />
telt for foden af den 149 meter<br />
høje 3 MW Siemens-vindmølle,<br />
der var festens centrum.<br />
Heldigvis blæste der en pæn<br />
vind, der fi k de gigantiske møllevinger<br />
til at dreje rundt og gav<br />
vind til det blå blafrende EU-fl ag<br />
med de gyldne stjerner.<br />
På lang afstand kunne man iagttage<br />
dette fl otte skue, der skabte<br />
de perfekte rammer om 25-års<br />
jubilæet for Uhre Vindmøllelaug<br />
og navngivningen af den 3MW,<br />
gearløse vindmølle fra Siemens.<br />
Her kunne laugets formand<br />
Allan Toft Kristensen byde velkommen<br />
til de omkring 500<br />
gæster der havde taget imod<br />
invitationen.
Han overlod scenen til tidligere<br />
sognepræst Arne Ørtved, der<br />
bandt dagens indslag sammen<br />
med sikker hånd og humor.<br />
Gunvor blev navnet<br />
Blandt gæsterne sås fl ere af byrådets<br />
medlemmer, ligesom folketingsmedlem<br />
Kristian Jensen(V)<br />
havde taget en fridag for at være<br />
med til at fejre vindmøllejubilæet.<br />
Dagens æresgæst var EU’s danske<br />
Vindmøllelaugets formand, Allan Toft Kristensen overrakte klimakommissær<br />
Connie Hedegaard en glasskulptur som tak for hendes indsats. Bagved ses<br />
Arne Ørtved, der bandt dagens festligheder sammen.<br />
klimakommissær Connie Hedegaard,<br />
der iført sikkerhedsudstyr,<br />
lige skulle en tur op i toppen af<br />
den 149 meter høje mølle, inden<br />
hun kunne indtage talerstolen<br />
og foretage navngivningen af<br />
møllen.<br />
Gunvor blev navnet, hermed blev<br />
møllen opkaldt efter det ene af<br />
de to børn, der i forbindelse med<br />
den sorte døds hærgen i 1300<br />
tallet, der ifølge sagnet var de<br />
eneste overlevende i området. De<br />
blev således stamfædre for de nye<br />
generationer.<br />
Under store klapsalver kunne<br />
Connie Hedegaard løfte klædet<br />
fra et fl ot ”navneplade” udført i<br />
stål af Maskinfabrikken Apollo i<br />
<strong>Brande</strong>.<br />
Som tak for indsatsen, overrakte<br />
formand Allan Toft Kristensen<br />
klimakommissæren en glasskulptur<br />
specielt fremstillet til<br />
dagen af glaskunstneren Aksel<br />
Østergaard Jensen fra Ejstrupholm.<br />
-Det her er et godt eksempel på,<br />
at man ikke bare lader det blive<br />
ved de fi ne ord, man gør noget<br />
ved sagen. Det understreger,<br />
hvor stor betydning det folkelige<br />
engagement har. Det er de<br />
lokale initiativer, der er med til<br />
at drive udviklingen frem. Det er<br />
vindmøllelauget i Uhre et godt<br />
eksempel på.<br />
-I kan være stolte af at være en<br />
lille, men vigtig del af Danmarks<br />
vindmøllesucces, sagde Connie<br />
Hedegaard, EU-kommissær og<br />
ønskede tillykke med jubilæet.<br />
Den festlige dag blev afsluttet<br />
med god mad og drikke samt<br />
lystige sange og musik fremført<br />
af ”De Gyldne Løver”.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 5
6<br />
Uhre Brugsforening, som den så ud i slutningen af 1950’erne.<br />
Erindringer fra<br />
Uhre Brugsforening<br />
Uhre og Omegns Brugsforening<br />
blev stiftet den 14. januar 1906.<br />
Foreningens navn blev senere<br />
samme år ændret til Branduhre<br />
Brugsforening måske for at<br />
undgå forveksling med Uhre ved<br />
Vejle. Her vil vi kun bruge navnet<br />
Uhre Brugsforening.<br />
I det følgende giver forhenværende<br />
uddelerkone, Magna<br />
Dupont enkelte erindringsglimt<br />
fra dagligdagen i de godt og vel<br />
25 år (1945 – 1971), hvor hun og<br />
hendes afdøde mand Isak Dupont<br />
var uddelerpar i Uhre Brugsforening.<br />
(Skrevet i marts 2010)<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Vi var nygifte, fra Vejle-egnen<br />
og ivrige efter at få plads, så Isak<br />
søgte stillingen som uddeler. Det<br />
var der 76 andre der også gjorde.<br />
I et forsøg på at stille os selv<br />
bedst mulig ved den kommende<br />
udvælgelse, rejste vi med “brunkulstog”<br />
fra Vejle til <strong>Brande</strong>. Vi<br />
havde vore cykler med, så vi<br />
kunne komme rundt og besøge<br />
flest mulige medlemmer. Vi<br />
mente jo det kunne være godt,<br />
at medlemmerne fi k et indtryk<br />
af os, inden bestyrelsen senere<br />
skulle vælge det nye uddelerpar.<br />
Vi brugte to dage på den slags<br />
besøg. Overnatningsmulighed<br />
ved den lejlighed blev velvilligt<br />
stillet til rådighed af det daværende<br />
bestyrerpar ved Uhrekilde<br />
Andelsmejeri.<br />
Det endte med, at vi fi k tilbudt<br />
stillingen fra den 1. juli 1945, og<br />
vi var mere end glade.<br />
Fulde af virketrang<br />
Næsten alt var godt – anden verdenskrig<br />
med de fem forbandede<br />
år var netop slut, vi var unge,<br />
nygifte og fulde af virketrang, og<br />
vi havde lige fået den stilling, vi<br />
ønskede os. Eneste lille men ved<br />
det hele var, at vi syntes landskabet<br />
var meget fl adt, at der var alt<br />
for mange, meget mørke grantræer.<br />
Det var en stor kontrast
til den bøgelyse egn vi kom fra.<br />
Da vi kom til Uhre i 1945, var<br />
der foruden brugsen, et afholdshotel,<br />
et andelsmejeri, to smede,<br />
en tømrer, en købmand, en<br />
cykelhandler med lillebil og<br />
en skomager. Afholdshotellet<br />
var i starten fyldt med tyske<br />
fl ygtninge, som dog forsvandt<br />
ret hurtigt. Langt de fleste af<br />
brugsens medlemmer var landbrugere,<br />
men der var dog andre,<br />
herunder en del brunkulsarbejdere,<br />
der gerne var på kost og<br />
logi ved lokale koner.<br />
I den første tid efter vores tiltrædelse<br />
var det ikke ualmindeligt,<br />
at enkelte medlemmer mente de<br />
havde ret til at drikke en øl eller<br />
fl ere i brugsens kælderlokaler.<br />
Det havde der vist været en vis<br />
tradition for, før vi kom. For Isak,<br />
som ung uddeler, var det lidt af<br />
en udfordring én gang for alle<br />
at få gjort op med den tradition,<br />
men han var fast besluttet på<br />
det punkt fra den første dag. Det<br />
skulle høre op, og sådan blev<br />
det. Det var de fl este vist godt<br />
tilfredse med, måske ikke mindst<br />
en del af egnens hustruer.<br />
Rationeringsmærker<br />
Rationeringsmærker var en del<br />
af dagligdagen den første tid.<br />
Med mellemrum blev der uddelt<br />
særlige rationeringsmærker til<br />
alle familier. Mærkerne skulle<br />
afl everes sammen med pengene,<br />
når man købte ind. Havde man<br />
ikke fl ere rationeringsmærker,<br />
kunne man ikke købe flere<br />
varer, før man fi k mærker igen.<br />
Rationeringen betød, at alle<br />
fik mulighed for at købe de<br />
mest nødvendige varer. Kaffe og<br />
sukker var på ration helt frem<br />
til 1952 og først i 1953 var det<br />
endelig slut.<br />
Jeg husker især, hvordan alle<br />
familier i de år, kunne få 250<br />
gram sirup til jul. Vi havde en<br />
stor beholder med sirup. Den<br />
skulle opvarmes for at sirup’en<br />
kunne flyde let og så kunne<br />
medlemmerne ellers komme for<br />
at få deres ration. For at få noget<br />
skulle de selv havde glas med.<br />
Opvarmningen af sirup’en var<br />
min opgave. Det blev også tit min<br />
opgave at gøre en del af medlemmernes<br />
glas rene, før påfyldning,<br />
når de selv havde glemt at gøre<br />
det hjemmefra.<br />
”Mads Skjern”<br />
Isak var en dygtig forretningsmand.<br />
Hvad initiativ angår,<br />
havde han visse lighedstegn<br />
med Mads Skjern fra Matadorserien.<br />
Han havde tit svært ved<br />
at begrænse sit ”forretningsområde”<br />
til det, der vel ansås for at<br />
ligge indenfor normal brugsforeningsdrift.<br />
Et eksempel herpå<br />
var hvad man måske kunne<br />
kalde ”nyt skiffertag for gammelt<br />
bølgeblik”. Isak havde fundet ud<br />
af, at gammelt, rustent bølgeblik<br />
faktisk var i høj kurs. Der var stor<br />
efterspørgsel efter det til skure til<br />
opbevaring af tørv. Faktisk var<br />
det i så høj kurs, at Isak tilbød at<br />
overtage bølgeblik fra staldbygninger<br />
mv. hvor taget trængte til<br />
udskiftning og bytte det lige over<br />
med nyt skiffertag. Niels Arvad<br />
(daværende sparekassedirektør i<br />
<strong>Brande</strong>) var en af dem, der indgik<br />
sådan en handel og han var så<br />
godt tilfreds med det nye skiffertag,<br />
at han sagde: ”Her har du<br />
fem hundrede kroner – dem skal<br />
du have”. Han syntes vist ikke det<br />
kunne være rigtigt, at man bare<br />
sådan uden videre kunne få nyt<br />
for gammelt. Tilbuddet blev dog<br />
afslået af Isak, for som han sagde:<br />
”En handel er en handel”.<br />
Et andet eksempel på en ikke<br />
helt normal brugsforeningsaktivitet<br />
var da Isak engang i<br />
halvtredserne opkøbte en stor<br />
ladning tipvognsspor i Sønderjylland.<br />
Han lejede i den forbindelse<br />
en sættevogn for at få dem<br />
transporteret til Uhre. En af vore<br />
naboer spurgte mig ved den lejlighed:<br />
Hvad vil Dupont da med<br />
alt det gammel jern? Han ville<br />
sælge det, og derfor fi k han smed<br />
Røjbæk til at skære tipvognssporene<br />
til i passende længder.<br />
Hermed var der gjort klar til,<br />
at Uhre Brugsforening kunne<br />
tilbyde at levere jern til brug ved<br />
staldbyggeri. Og det gjorde vi så<br />
– vidt omkring i Jylland.<br />
Stor idérigdom<br />
Eller hvad med udlejning af<br />
service til alle slags fester. Isak<br />
købte et komplet servicesæt til<br />
200 personer samt to store gruekedler<br />
til at lave suppe i.<br />
Apropos fester, så spillede brugsen<br />
og uddeleren også på andre<br />
måder en rolle. Det var helt<br />
almindeligt, at der lå en liste i<br />
brugsen ved for eksempel konfi<br />
rmationer. Her kunne medlemmerne<br />
så ”skrive sig på” med<br />
det beløb der nu engang var<br />
kutyme. Beløbet blev så ført ind<br />
i medlemmets kontrabog, og så<br />
var det i øvrigt helt op til os at<br />
sørge for indkøb og indpakning<br />
af en passende gave, og ikke<br />
mindst sørge for afl evering af<br />
gaven på rette sted i kirketiden<br />
på konfi rmationsdagen.<br />
Det var også i de fl este tilfælde<br />
min mands opgave at sørge for<br />
”Tillykke-skilt” til æresport i<br />
forbindelse med bryllupper og<br />
sølvbryllupper. Da min mand<br />
endvidere, som den eneste i<br />
miles omkreds, havde en duplikator,<br />
var han også ofte selvskreven<br />
til at stå for trykningen<br />
af festsange. Undertiden gik det<br />
endda så vidt, at han blev bedt<br />
om at kigge lidt på versefødderne<br />
og rette til, hvor det var<br />
nødvendigt. Det var heller ikke<br />
ualmindeligt, at visse familier<br />
med mange børn, i forbindelse<br />
med juletræsfest på Uhre Kro,<br />
ringede til os og spurgte om vi<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 7
8<br />
ikke lige kunne komme og hente<br />
deres børn, da de var kommet for<br />
sent på vej. Vi var jo, i hvert fald<br />
de første år, mellem de meget få<br />
i Uhre og omegn, der havde bil.<br />
Endnu et eksempel på Isaks<br />
initiativrigdom var dengang<br />
da begrebet hjemmefrysere<br />
dukkede op. Han så straks en<br />
forretningsmulighed her, og<br />
hvad gjorde han så? Han tilbød<br />
bestyrelsen for det lokale frysehus<br />
at overtage frysehuset mod<br />
at medlemmerne, i det omfang<br />
de selv ville købe en hjemmefryser,<br />
skulle købe denne ved Uhre<br />
Brugsforening.<br />
Kun to mursten til overs<br />
En af Isaks helt store interesser<br />
var at lave tegninger over nybyggeri,<br />
især staldbygninger, og<br />
herefter tilbyde at udregne det<br />
nødvendige forbrug af byggematerialer,<br />
cement, mursten, jern,<br />
vinduer, døre, tagplader osv. og<br />
sluttelig selvfølgelig levere alle<br />
Isak Dupont i butikken kort efter tiltrædelsen i 1945.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
materialerne. Ja man kan vel<br />
næsten sige, at Isak i samarbejde<br />
med den lokale murer Søren<br />
Egebjerg og den lokale tømrer<br />
Arne Danielsen ofte optrådte<br />
som en slags totalentreprenør.<br />
Hans omhu med den slags kan<br />
måske bedst karakteriseres ved<br />
en bemærkning fra en gårdmandskone<br />
i Drantum, hvor de<br />
havde fået bygget en ny stald,<br />
helt og holdent baseret på Isaks<br />
beregninger og leveringer. Hun<br />
sagde til ham efter at stalden<br />
stod færdigbygget: ”Det havde du<br />
regnet godt ud – der blev kun to<br />
mursten til overs”.<br />
Blandet landhandel<br />
Uhre Brugsforening var dog<br />
først og fremmest en blandet<br />
landhandel i ordets bedste betydning.<br />
Da vi tiltrådte var butikken<br />
indrettet med to lange diske<br />
opstillet vinkelret på hinanden<br />
i kolonialområdet og en mindre<br />
disk i manufakturområdet. På<br />
den lange disk var der et stort<br />
kasseapparat med håndsving og<br />
en stor søjlevægt. I de første år<br />
skulle næsten alle kolonialvarer<br />
jo afvejes. Selvfølgelig var der<br />
også en kaffemølle og når den<br />
malede så bidrog den til, at en<br />
lifl ig duft bredte sig over hele<br />
butikken. Både i disk og bagdisk<br />
var der masser af skuffer og<br />
hylder med alle mulige slags<br />
kolonialvarer og skabe med glaslåger<br />
for, hvor der var tobaksvarer.<br />
Foran diskene var der fl ere<br />
taburetter, hvor medlemmerne<br />
kunne side og snakke mens<br />
varerne blev ekspederet. Der var<br />
jo ikke noget der hed selvbetjening<br />
i fyrrerne og halvtredserne.<br />
Som sagt skulle næsten alt vejes<br />
af, så det tog tid at ekspedere en<br />
stor ordre, men så blev der snakket,<br />
alt skulle have sin tid.<br />
For enden af disken var der et<br />
lille rum med en skrivepult, en<br />
telefon og hylder til de cirka 150<br />
kontrabøger. Her stod vi, når vi
BIOMAR WORLD CLASS FISH FEED<br />
Glædelig jul<br />
& godt nytår<br />
Intet julebord uden fisk<br />
Prøv for eksempel en lækker pastasalat med røget ørred. Alt, hvad du<br />
behøver, er en portion kogt pasta rettet an med røget ørred, forårsløg,<br />
champignon, friske tomater og en let dressing.<br />
Og skal du spise ørred, så følg anbefalingen fra Fødevarestyrelsen<br />
og vælg en opdrættet ørred. Så er du sikker på at få et nemt, sundt<br />
og lækkert måltid.<br />
BioMar Gruppen er blandt verdens førende leverandører af foder til fiskeopdræt.<br />
Vi leverer foder til rundt regnet en fjerdedel af de ørreder og laks, som opdrættes i verden.<br />
Du kan se mere om BioMar på www.biomar.dk og www.biomar.com.<br />
BioMar A/S · Mylius Erichsensvej 35 · 7330 <strong>Brande</strong>
10<br />
Magna vejer kaffe af i 1965.<br />
skulle modtage ordrer fra medlemmerne<br />
og når vi skulle tælle<br />
sider sammen i kontrabøgerne.<br />
Kontrabøgerne havde numre fra<br />
én og opefter. Os der arbejdede<br />
i brugsen kunne for et givent<br />
medlem sige kontrabogsnummeret<br />
og for et givent kontrabogsnummer<br />
sige medlemsnavnet.<br />
Følgende replik mellem<br />
ansatte var ikke ualmindelig:<br />
”Husk lige at 106 skal have et<br />
halvt pund kaffe med mælkekusken”.<br />
I kontrabøgerne blev<br />
med håndskrift indført alt hvad<br />
medlemmet købte. Normalt<br />
skulle kontrabogens saldo betales<br />
straks i en ny måned. Det var<br />
nu ikke altid det blev overholdt,<br />
for selvfølgelig var der medlemmer<br />
der af forskellige årsager<br />
havde svært ved at betale.<br />
I det store og hele gik det på<br />
en god måde og det helt uden<br />
brug af hverken strafrenter<br />
eller inkassotrusler. Isak sagde<br />
aldrig nej til at folk kunne få<br />
nødvendige madvarer, selvom de<br />
havde en meget gammel gæld i<br />
kontrabogen. Han kunne i den<br />
slags situationer sige nej til at<br />
give kredit til køb af fl ere cigaretter<br />
og øl, men værre sanktioner<br />
blev det ikke til.<br />
I manufakturområdet var der et<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
skab med en masse små skuffer<br />
fyldt med synåle, tråd, elastik,<br />
strikkepinde, knapper osv. osv.<br />
samt hylder med garn i alle<br />
farver, bomuldsstof i metermål<br />
og arbejdstøj.<br />
Gulvet var et terazzogulv. Det<br />
blev vasket hver lørdag efter lukketid<br />
(og skuret til jul), hvorefter<br />
det var rigtig pænt. Men lige<br />
inden for indgangsdøren var<br />
der en rist, og her var det ikke<br />
ualmindeligt, at nogle folk der<br />
skråede, afl everede en spytklat,<br />
og det var ikke altid at de var lige<br />
heldige med at ramme risten.<br />
I den ene ende af butikken var<br />
der en dør til ”bagbutikken”, der<br />
bestod af to mindre lagerrum og<br />
et stort samt et loftsrum og et<br />
kælderrum. Det første af de to<br />
mindre lagerrum (afvejningsrummet)<br />
var stedet hvor sukker,<br />
fi nt og groft salt, kartoffelmel<br />
mv. blev afvejet. Sukker blev<br />
afvejet i et-, to-, og fem kilos<br />
poser. Enhver ledig stund blev<br />
brugt til at veje af, så ekspeditionerne<br />
kunne gå hurtigere.<br />
En del af afvejningen var at<br />
lukke poser, og lukningen skulle<br />
kunne holde også når posen blev<br />
vendt på hovedet. For enhver ny<br />
lærling var det en rigtig god fornemmelse,<br />
første gang han lærte<br />
at lukke en pose der kunne holde<br />
til at blive vendt på hovedet.<br />
I afvejningsrummet var der også<br />
en petroleumspumpe med måleapparat,<br />
hvor der dagligt blev<br />
pumpet mange liter op i mindre<br />
dunke. I det næste lagerrum lå<br />
blandt andet sukker i 50 kilos<br />
sække. Sækkene skiftede hurtigt<br />
opholdssted, først til afvejningsrummet<br />
og derefter til hylderne<br />
i butikken. I det yderste, store<br />
lagerrum var der et stort åbent<br />
område med plads til ugentligt<br />
at modtage varer fra FDB, og<br />
med plads til at stille de varer der<br />
skulle bringes ud til medlemmer<br />
på den ugentlige varetur.<br />
Loftsrummet var fortrinsvist<br />
fyldt med landbrugsredskaber og<br />
-udstyr, men her var også gummistøvler,<br />
træsko og sommersko<br />
i mange forskellige størrelser og<br />
glas i store trækasser. Isak skar<br />
selv glas til efter mål.<br />
Spegesild, ost og reb<br />
Kælderrummet var et kapitel for<br />
sig. Her var først og fremmest øl<br />
og sodavand. Husholdningsøl,<br />
maltøl (der var efterspurgt af<br />
kvinder der nyligt havde født) og<br />
bajersk øl i trækasser med 50 i<br />
hver. Men der var sandt for dyden<br />
mange andre ting i kælderen.<br />
Rugbrød og franskbrød med nye<br />
forsyninger tre gange om ugen,<br />
et afl ukket skab med forskellige<br />
”giftprodukter”, spegesild i 10<br />
liters dunke, reb i store ruller,<br />
hele oste der skulle vendes med<br />
mellemrum indtil de blev hentet<br />
op i et glasskab i butikken. Hertil<br />
kom sirup, høstbindegarn i<br />
nøgler til selvbinderen, store<br />
baljer med brun sæbe og mange,<br />
mange andre ting. Det hele<br />
bidrog til en ubeskrivelig duft i<br />
kælderrummet.<br />
Landmændene leverede mælk til<br />
mejeriet som lå lige ved siden af<br />
brugsen. De havde en landmand<br />
til at køre mælketuren. I de
første år foregik det med hesteforspand<br />
og en fl ad mælkevogn.<br />
Senere hen blev hesteforspandet<br />
erstattet af traktorer. Dagligt<br />
havde mælkekusken bud med<br />
til brugsen og så gjaldt det om at<br />
få varerne ekspederet og leveret<br />
inden han kørte retur igen. For<br />
sin tjeneste fi k mælkekusken nu<br />
og da en cigar.<br />
Udover ”mælkekuske-tjenesten”<br />
var der selvfølgelig den ugentlige<br />
varetur. Det foregik på den<br />
måde, at mandag morgen startede<br />
medlemmerne med enten<br />
at ringe deres ordrer ind eller<br />
måske lade et barn på vej til<br />
skole afl evere en dosmeseddel i<br />
brugsen. Herefter blev varerne<br />
fundet frem og pakket, typisk i<br />
æggekasser af træ Dansk Andels<br />
Æg med plads til 360 æg. Om<br />
tirsdagen og om onsdagen blev<br />
varerne så kørt ud til de enkelte<br />
medlemmer ad en fastlagt rute.<br />
I de første år skete det ved hjælp<br />
af en lokal vognmand, men i<br />
begyndelsen af halvtredserne<br />
anskaffede Isak selv en varebil<br />
til formålet, og vi overtog selv<br />
opgaven. På tilbagevejen tog<br />
vi æg med fra medlemmerne.<br />
Æggene blev afl everet på <strong>Brande</strong><br />
Ægpakkeri og når afregningen<br />
kom fra ægpakkeriet, blev de<br />
enkelte medlemmer godskrevet<br />
i deres kontrabog for det antal<br />
æg de havde leveret.<br />
Udover kolonialvarer havde vi<br />
også hønsefoder, koks. briketter,<br />
petroleum og cement, og ikke<br />
mindst 11 kilos gasfl asker med<br />
på vareturen.<br />
Det fungerede rigtig godt. Medlemmerne<br />
var glade for at få<br />
kolonialvarerne leveret lige<br />
til køkkendøren, hønsefoderet<br />
Magna og Isak Dupont<br />
fotograferet udenfor Uhre<br />
Brugsforening i 1945.<br />
leveret lige til hønsehuset, den<br />
tomme gasfl aske udskiftet med<br />
en fyldt osv., og selvfølgelig var<br />
de glade for at komme af med<br />
deres æg og tomme fl asker. Det<br />
betød at vareturschaufføren tit<br />
og ofte blev budt på kaffe – så<br />
kunne man jo også få høre lidt<br />
nyt fra byen.<br />
Vareturen optog altså en god del<br />
af ugens tre første dage. Torsdag<br />
kom der varer fra FDB.<br />
Når vognmanden havde været<br />
der med varer, var det yderste<br />
baglokale som regel fyldt op i en<br />
grad så det næsten ikke var til at<br />
komme hverken frem eller tilbage.<br />
Så gjaldt det om så hurtigt<br />
som muligt at få varerne placeret<br />
på rette plads.<br />
Brød sig ikke<br />
om hulkort<br />
I de seneste år af vores tid i<br />
brugsen ændrede FDB bestillingsproceduren,<br />
så det nu skulle<br />
ske ved at prikke huller i såkaldte<br />
hulkort. Det brød Isak sig slet<br />
ikke om. I bund og grund var han<br />
måske mere ”den frie købmand”<br />
end han var egentlig besjælet<br />
af andelstanken. Den udvikling<br />
der skete indenfor brugsforeningsbevægelsen<br />
og FDB i<br />
løbet tresserne med stadig mere<br />
centralisering var ham i hvert<br />
fald meget imod. Så meget, at<br />
han på et tidspunkt begyndte at<br />
indkøbe almindelige dagligvarer<br />
ved private grossister.<br />
Om torsdagen kom en slagter fra<br />
Andsager med lever og medisterpølse<br />
samt hele rullepølser og<br />
mange andre slags pålæg. Det<br />
var herefter min opgave at få<br />
kødet delt og pakket i små pakker<br />
med forskelligt vægtindhold,<br />
få indhold og vægt skrevet på<br />
pakken og herefter få det i fryseren.<br />
Det var før, der var noget der<br />
hed fødevarekontrol. I dag ville<br />
den slags være helt utænkeligt.<br />
Hvert forår modtog vi græsfrø<br />
og roefrø fra FDB. De kom i en<br />
jernbanevogn til <strong>Brande</strong> Station.<br />
Jernbanevognen, der næsten var<br />
fyldt helt op, blev kørt ud på et<br />
sidespor, og så fi k vi et afmålt,<br />
kort tidsrum til at få den tømt.<br />
Der var rigtig mange jutesække<br />
i forskellig vægt alt efter hvilke<br />
slags frø der var tale om. Det<br />
var et stort stykke arbejde at<br />
få de mange sække sorteret på<br />
medlemmer. Det var vi nødt til,<br />
så vi bagefter kunne køre ud på<br />
gårdene og afl evere frøene.<br />
Festdag for<br />
bestyrelsen<br />
Den 1. juli hvert år (eller nærmeste<br />
hverdag) blev forretningen<br />
lukket og der blev holdt optælling<br />
af det samlede varelager. Det<br />
var de ansatte og brugsens bestyrelse<br />
der stod for optællingen.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 11
12<br />
For bestyrelsesmedlemmerne<br />
var det en udpræget festdag. For<br />
mig, som uddelerkone, var det en<br />
lang og hård arbejdsdag. Som en<br />
sjov episode vil jeg nævne, det<br />
år hvor et bestyrelsesmedlem,<br />
lærer Pedersen, havde sovet<br />
for længe på optællingsdagen.<br />
Kort efter at lærer Pedersen var<br />
ankommet til brugsen ringede<br />
hans kone til mig og sagde om<br />
jeg ikke lige kunne lave noget<br />
havregrød til ham, da han jo ikke<br />
havde nået at få det der hjemme.<br />
Det gjorde jeg så. Men ellers så<br />
var det sådan på optællingsdagen,<br />
at bestyrelsen ankom kl.<br />
9:00 om morgenen og det blev<br />
hurtigt til en tradition, at man<br />
startede med bøf og spejlæg.<br />
Herefter var der optælling i et<br />
par timer (med fri sodavand og<br />
øl i kælderen). Så var det frokosttid<br />
med en menu der vel næsten<br />
kunne måle sig med, hvad der i<br />
dag er almindelig ved julefrokoster.<br />
Herefter et par timer med<br />
optælling igen før eftermiddags-<br />
Sønnen John Dupont fotograferet i butikken i 1954..<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
kaffe. Sådan fortsatte det. Der<br />
blev også serveret både aftensmad<br />
og aftenskaffe og efter alle<br />
måltider blev cigarkassen budt<br />
rundt. Det var som regel langt<br />
ud på aftenen før ”optællingen”<br />
sluttede. Jo det var en festdag –<br />
for bestyrelsen.<br />
Mange gode år<br />
I en række år var der en tradition<br />
med, at alle lærere ved Uhre<br />
skole kom til os i brugsen en<br />
aften kort før jul, efter normal<br />
lukketid for at udvælge slikvarer,<br />
som de ønskede at købe. Det<br />
udvalgte blev så stillet til side, så<br />
vi næste dag kunne lave pakker,<br />
få det noteret i deres kontrabøger<br />
og endelig få slikvarerne leveret.<br />
Slikvarer var dyrt, så det var altid<br />
spændende at tælle kontrabøgerne<br />
sammen for at se, hvor<br />
meget de havde købt. Hvis det<br />
blev til mere end 25 kroner pr.<br />
side var vi ovenud tilfredse.<br />
At være uddelerpar i de år, var<br />
et alsidigt arbejde - det fremgår<br />
vist af det foregående. Desværre<br />
endte det med at Isak fi k sclerose<br />
hvilket tvang os til at stoppe i<br />
1971, men i tilbageblik står tiden<br />
i Uhre Brugsforening for mig<br />
som mange og rigtig gode år.<br />
En tid jeg er taknemmelig for at<br />
have oplevet.
Juletilbud<br />
Sanita fl extræsko<br />
Str. 36-48.<br />
350.-<br />
Føres også<br />
i hvid str. 36-41.<br />
Sort kaptræsko<br />
Str. 36-48.<br />
380.-<br />
LIDT<br />
FLERE SKO<br />
SKOLAND<br />
Storegade 14 . <strong>Brande</strong> . Tlf. 97 18 42 90
Jan Glud Østergård<br />
kåret til ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>”<br />
”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>”<br />
blev hyldet på Torvet<br />
med taler, blomster,<br />
champagne og<br />
naturligvis sang<br />
og musik.<br />
Det var en tydelig rørt Jan Glud<br />
Østergård, souschef i Ikast-<br />
<strong>Brande</strong> Musikskole, der, fuldt<br />
fortjent, blev kåret til ”<strong>Årets</strong><br />
<strong>Brandit</strong> 2011” af <strong>Brande</strong> Borgerforening.<br />
-”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>” er ikke en<br />
person, der bevæger sig i de<br />
fi nkulturelle lag i <strong>Brande</strong>, men<br />
han har med sin ildsjæl og sit<br />
engagement på sin egen ydmyge<br />
facon gjort en stor forskel. Med<br />
sin indsats har han skabt aktivitet<br />
og glæde for både børn og<br />
voksne i vores by og kommune i<br />
rigtig mange år, lød begrundelsen<br />
fra Jørgen Larsen, medlem af<br />
<strong>Brande</strong> Borgerforenings bestyrelse.<br />
For mere end 30 år siden blev Jan<br />
G, Østergård ansat til at starte<br />
<strong>Brande</strong> Musikskole. Gennem<br />
årene har han skabt en aktiv,<br />
dynamisk og kompetent musikskole,<br />
der har haft stor betydning<br />
for det kulturelle liv i <strong>Brande</strong>.<br />
-Jan har med sit store engagement<br />
og sin evne til at motivere<br />
og engagere børnene i musikskolen<br />
i høj grad skabt opbakning og<br />
opmærksomhed om musikskolens<br />
tilbud og aktiviteter, sagde<br />
Jørgen Larsen.<br />
Meget passende hyldede <strong>Brande</strong><br />
Swing Singers ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>”<br />
med en sang specielt skrevet til<br />
lejligheden.
Alle ”<strong>Årets</strong><br />
<strong>Brandit</strong>ter”<br />
gennem årene<br />
Ved årets <strong>Brande</strong> Marked kunne <strong>Brande</strong><br />
Borgerforening kåre Jan Glud Østergård,<br />
souschef i Ikast-<strong>Brande</strong> Musikskole<br />
til ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong> 2011”. Samtidig<br />
benyttede man lejligheden til at afsløre<br />
11 fl iser med navnene på alle ”<strong>Årets</strong><br />
<strong>Brandit</strong>ter” siden prisen blev indstiftet<br />
i 1997.<br />
Foreningens formand, Peder Holt<br />
forklarede om idéen og benyttede<br />
lejligheden til at takke Peter Stubkjær<br />
Sørensen, grundlægger af Bonus Møllen<br />
og selv udnævnt til ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong><br />
2008” for idéen og økonomisk<br />
støtte til at få hugget navne i fl iserne.<br />
Kåret til ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>ter” er følgende:<br />
1997: Kunstmaler Kai Husum.<br />
1998: Nancy Nielsen, formand for Foreningen Norden.<br />
1999: Arkitekt Kristian Kristiansen.<br />
2000: Troels Holch Povlsen, Bestseller.<br />
2001: Sognepræst Arne Ørtved.<br />
2003: Birgit Vinge, formand for Kulturremisen.<br />
2005: Kirsten og Mogens Sommer Madsen, <strong>Brande</strong> Højskole.<br />
2007: ”Remisebanden” ved Preben Christensen, Kay Laursen og Poul Laursen.<br />
2008: Peter Stubkjær Sørensen, Bonus Møllen.<br />
2009: Vita Jørgensen, <strong>Brande</strong> Gymnastik- og Ungdomsforening.<br />
2010: Ole Berg Mortensen, <strong>Brande</strong> Idrætsforening.<br />
2011: Jan Glud Østergård, Ikast-<strong>Brande</strong> Musikskole.<br />
Ved <strong>Brande</strong> Marked afslørede Emond<br />
Rahbek og Preben Christensen fra<br />
bestyrelsen i <strong>Brande</strong> Borgerforening<br />
denne fl ise på Torvet, der fortæller, at det<br />
er foreningen, der kårer ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>”.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 15
16<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Storegade 27<br />
Billedet stammer fra 1912, hvor ejendommen<br />
Storegade 27 blev bygget. Det er Marius Dinesen,<br />
som står i butikkens døråbning drev EBM.<br />
(Engelsk Beklædnings Magasin). Den anden<br />
forretning er købmand M.N. Madsens, senere<br />
efterfulgt af I.C. Madsen og London Herremagasin.<br />
Da Dinesen fl yttede EBM til Storegade 12 i<br />
1917, blev han efterfulgt af Holm & Skovgaards<br />
forretning med kjoler, damehatte og broderi.<br />
<strong>Brande</strong> Brugsforening havde en overgang bygningen<br />
med i brugsforeningen. I 1972 etableres<br />
Rio <strong>Brande</strong>, der i en årrække blev drevet af Nanny<br />
og Laurits Højgaard. Efter i en længere årrække<br />
at have været lukket blev ejendommen solgt på<br />
tvangsauktion i 2010 til Erik Møller og Jakob<br />
Brun, som i fællesskab renoverede ejendommen<br />
med nye lejligheder og et butikslokale ud mod<br />
Storegade, hvor Hair Fashion ved Alice Nielsen<br />
fl yttede ind i efteråret 2011.
Vi er på landevejen<br />
hver dag...<br />
Med 82 biler kører vi rundt i landskaberne med<br />
turister, passagerer og patienter - hver dag året rundt.<br />
12 BUSSER KØRER TURISTFART, 50 KØRER RUTER OG 30 MINI-<br />
BUSSER OG 1 TAXA BETJENER VORE KUNDER I NÆROMRÅDET.<br />
1. november 2008 overtog vi Herning Turisttrafik og beskæftiger<br />
i dag 58 ansatte. Har I brug for en bus eller anden form for transport<br />
- så kontakt os på tlf. 97 18 26 36<br />
- vi har altid et godt tilbud på hånden..!<br />
Med venlig hilsen Rune, Ronny, Elsebeth og Aage Gasbjerg<br />
HERNING<br />
TURIST<br />
Taksvej 8 . 7400 Herning<br />
Tlf. 97 12 89 11<br />
Langkærvej 35 . 7330 <strong>Brande</strong><br />
Tlf. 97 18 26 36
18<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011
Til slægtens ære<br />
Tør vi – kan vi være det bekendt?<br />
Det var nogle af de overvejelser<br />
Helene Haarmark og Kristian<br />
Knudsen var igennem, da tankerne<br />
om at fælde det gamle<br />
ahorntræ på gårdspladsen første<br />
gang kom frem.<br />
-Hvis vi fældede træet, ville vi<br />
samtidig fjerne en væsentlig del<br />
af gårdens historie og kunne vi<br />
være det bekendt overfor vore<br />
forfædre, som havde dyrket<br />
jorden, boet og levet på gården<br />
gennem generationer, fortæller<br />
Kristian Knudsen, der er fjerde<br />
generation på ejendommen<br />
Skerrisvej 15.<br />
Træet havde fået lov til at vokse<br />
sig så stort, at kronen næsten<br />
dækkede hele gårdspladsen og<br />
hindrede lyset i at trænge ind ad<br />
vinduerne i stuehusets køkken<br />
og stue.<br />
Efter mange og lange overvejelser<br />
besluttede parret, at træet<br />
måtte falde for motorsaven. Men<br />
det skulle ikke være en ganske<br />
almindelig og brutal fældning,<br />
man havde nemlig fået en idé.<br />
Det gamle træ skulle omdannes<br />
til en skulptur – og sådan er det<br />
blevet.<br />
I dag prydes gårdspladsen af en<br />
skulptur forestillende Marie og<br />
Hans Peter Møller Knudsen, som<br />
i 1870 plantede ahorntræet samtidig<br />
med, at gården blev bygget.<br />
Parret kontaktede Søren Brynjolf,<br />
der er kendt for at udføre<br />
skulpturer i træ og han er en<br />
mester i at se, hvilken skulptur,<br />
der gemmer sig i træets indre.<br />
Han påtog sig opgaven og i løbet<br />
af to dage havde han med sine<br />
motorsave fremtryllet Marie<br />
og Hans Peter Møller Knudsen,<br />
stående hånd i hånd midt på<br />
gårdspladsen.<br />
-Det var imponerende at følge<br />
hans arbejde med motorsavene<br />
og se, hvordan han lidt efter lidt<br />
skabte skulpturen, der havde<br />
gemt sig i det gamle træ, siger<br />
Helene Haarmark.<br />
Hun fortæller, at man havde<br />
været inde i overvejelser om,<br />
at træet skulle omdannes til en<br />
trold eller en drage, men parret<br />
er glad for beslutningen.<br />
I dag står den og troner som et<br />
værdigt minde over slægten,<br />
der har drevet gården gennem<br />
generationer.<br />
Hvis træet kunne tale<br />
Hvis det gamle ahorntræ kunne<br />
tale, ville det berette om et<br />
ungt par, Marie og Hans Peter<br />
Møller Knudsen, der en gang<br />
i 1870’erne plantede et lille<br />
ahorntræ ved deres nyopførte<br />
landejendom på Skerrisvej 15 i<br />
Langkær.<br />
Det ville berette om, at de gik på<br />
aftægt i 1922 for at give plads til<br />
sønnen Karl Kristian Knudsen<br />
og dennes hustru, Johanne, som<br />
drev ejendommen frem til 1961.<br />
Her tog næste generation over,<br />
da sønnen Gunnar og svigerdatteren<br />
Hanne Marie fl yttede ind.<br />
I 2002 fik deres søn, Kristian<br />
Knudsen skøde på gården og<br />
i dag danner den rammen om<br />
hans, Helene Haarmark og deres<br />
to børns liv.<br />
Billedet til venstre viser Søren<br />
Brynjolf i fuld gang med<br />
sin motorsav at fremtrylle<br />
skulpturen ud af det gamle<br />
ahorntræ og to dage senere<br />
Kristian Knudsen og kunstneren<br />
foran det færdige resultat.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 19
0<br />
Arne Ørtved, pensioneret sognepræst i <strong>Brande</strong>, har på opfordring af <strong>Brande</strong> Jul skrevet en julehistorie om sognets<br />
lærde præst, hans ølbrygning og den uhyggelige spådom.<br />
Julen i <strong>Brande</strong> i 1779<br />
Af Arne Ørtved<br />
Den norske præst<br />
Pastor Clausen glædede sig ikke til det nye år; og<br />
derfor faldt arbejdet dobbelt tungt for ham her i<br />
december. Vi nærmede os det skæbnesvangre år<br />
1780, - det år han frygtede. Og han skammede sig<br />
over det. Han var ellers ikke overtroisk. Tværtimod!<br />
Han var en praktisk mand. Just en præst<br />
efter den ny tids smag. Han kunne mere end sit<br />
Fadervor. Han havde prøvet mangt og meget her<br />
i livet. Han havde rejst, og han havde læst.<br />
Og det kom alt sammen hans sognebørn i <strong>Brande</strong><br />
til gode. Præsten kunne lære dem mange udmærkede<br />
ting om jordens dyrkning og moderne landbrug<br />
på de magre jorde her på heden. Han brugte<br />
ofte en god del af sin prædiken på disse spørgsmål.<br />
Gerne den første del, mens kirkegængerne endnu<br />
var vågne; og da prædikenen aldrig varede under<br />
en time, kunne det godt blive til en del gavnlig<br />
lærdom for de fattige bønder.<br />
Nogle af de gamle klagede sig. Især konerne. De<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
sagde, at der ikke var mange Guds ord i den præst;<br />
og det er troligt nok, at de har haft ret, men sådan<br />
var nu tidens stil for præster. De forstod sig ikke<br />
på at mane og helbrede og vende vinden og den<br />
slags. Det kaldte han sort lærdom, og så indførte<br />
han i stedet alle de nye skikke. Minsandten om<br />
han ikke også bildte sig ind, at han havde bedre<br />
forstand på ølbrygning end dem. Men hans øl<br />
smagte nu i hvert fald ikke nær så godt som deres,<br />
selvom man så heller ikke fi k så meget tyndskid<br />
og hovedpine af hans øl. Og man blev også hurtigt<br />
snurrig i hovedet af det.<br />
Jo, meningerne om pastor Clausen var delte i<br />
sognet. Nu havde han været her i 17 år, men<br />
mange havde ikke vænnet sig til ham endnu. Og<br />
det kneb med at forstå ham. Det var nærmest som<br />
om han sang i stedet for at tale. Han var fra Norge.<br />
Faderen havde været købmand i Kristiania; men<br />
da Niels Christian havde mere lyst til bogen end til<br />
handelen, blev han sendt til København for at stu-
dere. Der fi k han alle de moderne griller i hovedet,<br />
som faderen bestemt heller ikke var tilfreds med.<br />
Det var en hel lettelse, da han fi k embede langt fra<br />
hjemmet, først i en lille bygd ude vest på og senere<br />
i det allernordligste Norge, nemlig i Tromsø. Der<br />
kunne han ikke bruge meget af det, han havde<br />
lært i København. Jo, naturligvis alt det teologiske,<br />
men hvad med alt det praktiske? Hvad med<br />
folkeopdragelsen?<br />
Pastor Clausen gav ikke op. Naturligvis havde en<br />
mand, der kunne læse og skrive, noget at kunne<br />
give til sine sognebørn – også af rent praktisk art.<br />
Gud havde vel givet os mennesker forstand og<br />
fornuft, for at vi skulle bruge det. Var ikke Adam<br />
blevet sat til at give alle dyrene navne af Skaberen<br />
selv? En præst kunne betyde meget for sognebørnenes<br />
oplysning, så de bedre kunne blive i stand<br />
til at tage var på det liv, de skulle leve i kald og<br />
stand. Jo, præsten skulle både prædike og opdrage<br />
og undervise. Og det kunne man naturligvis også<br />
i Tromsø, selvom det var drøjt. Det var tunge folk<br />
at bakse med.<br />
Da det i de år farligt trak op til krig mod den<br />
gamle arvefjende Sverrig, blev pastor Clausen<br />
udnævnt til feltpræst. Det er ikke let at sige, om<br />
det var en forfremmelse eller det modsatte; men<br />
det betød i hvert fald, at han kom væk fra Tromsø.<br />
Feltpræsten kom vidt omkring; til hovedstaden<br />
København først og fremmest naturligvis, men<br />
også Sjælland og Fyn og Jylland kom han til. Og<br />
overalt sørgede han for at få hilst på biskoppen<br />
og andre, som havde indfl ydelse på embeders<br />
besættelse.<br />
Pastor Clausen fl ytter til <strong>Brande</strong><br />
En skønne dag i 1763 kom den store og måske<br />
glædelige meddelelse: Han var blevet kaldet til<br />
sognepræst i <strong>Brande</strong> sogn inde midt på den jyske<br />
hede. Det var omtrent ligeså slemt som i Tromsø.<br />
Uden for lands lov og ret. En smuk og velholdt<br />
kirke var der dog; oven i købet med orgel! Det<br />
havde han ikke ventet! Den nye præst havde et<br />
par meget musikalske døtre. Også præstegården<br />
var rimelig velholdt, og så var haven berømt over<br />
det ganske land. 20 år før havde den navnkundige<br />
provst Risom anlagt en hel paradishave på<br />
skråningen syd for præstegården. Der var store<br />
løvtræer og græsplæner anlagt efter engelsk<br />
mønster. Og der kom ofte folk rejsende for at se<br />
den smukke have.<br />
Men ellers var præstegårdens jorde ikke noget at<br />
råbe hurra for. Det var magert sand det meste af<br />
det, og så nogle engdrag langs åen. En stor del lå<br />
hen i lynghede, som kunne bruges til græsning<br />
for får og ungkreaturer. Et rimeligt embede, hvis<br />
det blev drevet rigtigt.<br />
Pastor Clausen tog med energi og fortrøstning fat<br />
på arbejdet i <strong>Brande</strong> sogn. Det var et stort sogn<br />
at komme rundt i; og vejene var ikke de bedste.<br />
Og Clausen kom vidt omkring i dette landets<br />
største sogn, hvad areal angik. Han ville gerne<br />
lære både sognet og sognebørnene at kende. Og så<br />
var der hans landbrugsinteresser! Der lå allerede<br />
adskillige skrifter hjemme i præstegården, som<br />
pastoren havde hjemforskrevet om muligheden<br />
for at dæmpe sandfl ugten og få mest ud af de<br />
sandede jorde.<br />
Konfi rmandundervisningen<br />
og præstens lærestreg<br />
Også konfi rmandundervisningen tog pastor Clausen<br />
fat på med stor energi. Det var ikke engang<br />
30 år siden, konfi rmationen var indført i landet,<br />
så der var ikke mange erfaringer med den nye<br />
undervisning for ungdommen. Det stod ringe til<br />
med kendskabet til landets religion; men Clausen<br />
gjorde, hvad han kunne. De fl este kunne ikke læse,<br />
så præsten fortalte bibelhistorie og læste op af<br />
Luthers lille katekismus. Så skulle konfi rmanderne<br />
gentage efter ham, sætning efter sætning,<br />
til de kunne det udenad.<br />
Det var en træg omgang. De var frygtelig tunge,<br />
de unge mennesker. De var trætte, når de kom og<br />
faldt ofte i søvn. Salmerne gik det bedre med, fordi<br />
de kunne synges ind i dem; og dem kendte de også<br />
hjemmefra. Hvert år til foråret kom overhøringen.<br />
Det var katastrofalt! Næsten ingen af dem kunne<br />
deres katekismus; og de måtte altså gå til præst<br />
et år til og måske et år mere, før de kunne blive<br />
konfi rmeret og få deres frihed. Ingen måtte tag<br />
plads uden for sognet, før de var konfi rmeret.<br />
Efterhånden blev pastor Clausen helt berygtet for<br />
sin konfi rmandundervisning; men det nyttede ikke<br />
noget at klage, for både provst og biskop var nødt<br />
til at bakke ham op.<br />
Men så fik de plagede konfirmander en overraskende<br />
hjælp ovenfra – fra Gud selv! Pastor<br />
Clausen skulle en tur til Norge for at besøge sine<br />
gamle forældre. Undervejs på rejsen blev det et<br />
forfærdeligt stormvejr, og de kom i havsnød. Da<br />
faldt pastor Clausen ned på knæ på det gyngende<br />
skibsdæk og bad Gud hjælpe dem frelste i land.<br />
Til gengæld lovede han aldrig mere at plage sine<br />
konfi rmander. De kom alle frelste i land; og fra<br />
den dag blev pastor Clausen betydeligt blidere<br />
over for konfi rmanderne. Alle fi k lov at slippe<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 21
2<br />
gennem overhøringen første gang, så ingen kom<br />
til at gå til præst mere end et år. Og sådan har det<br />
fungeret siden.<br />
Den lærde præst.<br />
Nu var der faldet ro over konfi rmandundervisningen,<br />
men der var stadig alt det, præsten mente at<br />
have forstand på udover sin præstegerning. Ikke<br />
nok med at præsten fyldte sine prædikener med<br />
gode råd til bønderne, men han skrev sandelig<br />
også bøger om det. De blev godt nok ikke læst<br />
hjemme i sognet, for en profet er sjældent agtet i<br />
sin fædreneby, som Vorherre sagde engang. Men<br />
folk vidste nok, hvad bøgerne handlede om. Der<br />
var f.eks. den: Om en bondegårds passende størrelse<br />
og en Om sandfl ugtsdæmpning. Det var da<br />
tydeligt, hvor han havde stoffet fra til de bøger. Og<br />
hvad havde han mon så skrevet om dem? Ingen<br />
vidste det, men rygterne gik.<br />
Også dette spørgsmål faldt der ro om, da pastor<br />
Clausen i 1771 blev kaldt til København for at<br />
modtage majestætens overrækkelse af både en<br />
guld- og en sølvmedalje fra General Landvæsenskollegiet.<br />
Det var en stor ære både for præsten<br />
og for sognet, for som man siger: Når det regner<br />
på præsten, drypper det på degnen.<br />
Præsten og købmanden<br />
En ting, der ikke faldt ro om, var præstens uvenskab<br />
med købmanden lige over for præstegården.<br />
Det var en pinlig historie, og ingen – heller ikke<br />
sagens hovedpersoner – huskede længere, hvordan<br />
det var startet, og hvad uvenskabet egentlig<br />
drejede sig om. Nu skulle der imidlertid ingen<br />
ting til for at gøde dette uvenskab. Alt hørtes med<br />
mistænksomhed, og var der mulighed for misforståelser,<br />
blev de grebet med begærlighed på begge<br />
sider af vejen. Ikke mindst konerne var fl ittige til<br />
at pleje disse misforståelser.<br />
Tag f.eks. præstens bog Om Amerikas opdagelse<br />
har skadet eller gavnet. Købmanden tog det som<br />
en personlig fornærmelse og beskyldte præsten for<br />
at ville skade ham i næringen. Det var jo helt uden<br />
for enhver diskussion, hvilken kolossal betydning<br />
Amerikas opdagelse havde haft for købmænd og<br />
andre handlende. Der var kommet masser af nye<br />
varer på hylderne til gavn for kunderne og til<br />
støtte for omsætningen og dermed købmandens<br />
fortjeneste. Hvordan kunne man overhovedet<br />
skrive bøger om den slags? Nej, han var selvfølgelig<br />
misundelig, den gode præst.<br />
Men faktisk var det netop dette synspunkt, præsten<br />
belyste i sin bog. Det vidste købmanden bare ikke;<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
han læste ikke bøger. Slet ikke når de var skrevet<br />
af præsten.<br />
Det var imidlertid slet ikke det, der pinte præsten<br />
her i december- Han var blevet så vant til gniderierne<br />
mellem de to familier. Næsten dagligt måtte<br />
de have bud over til købmanden; men det var<br />
altid en af pigerne, der gik derover. Pinligt var det<br />
nu for præsten, da de i august skulle brygge øl i<br />
præstegården og måtte konstatere, at gæret havde<br />
mistet sin kraft. Så måtte de over til købmandens<br />
madam og hente gær. Enhver vidste, at hendes<br />
øl var det bedste i byen, så det ville være tosset<br />
ikke at hente gær hos hende. Pigen blev omhyggeligt<br />
instrueret i, hvad hun skulle sige derovre.<br />
Købmandsmadammens smil var sødt som nykogt<br />
urt, da hun afl everede gæren og bad pigen hilse<br />
præstemadammen.<br />
Det ærgrede derefter præsten, at han for sig selv<br />
måtte indrømme, at præstegårdsøllet var blevet<br />
ikke så lidt bedre efter at være blevet gæret med<br />
købmandsmadammens gær. Men det sagde han<br />
ikke noget om til sin kone, for så havde der nok<br />
ligget et hus til ham.<br />
Denne pinlige episode i genboforholdet havde præsten<br />
nu forvundet; og i morgen skulle de brygge<br />
for tredje gang på den gær i præstegården, så nu<br />
kunne de snart betragte det som deres eget.<br />
Nej, det var noget helt andet, der pinte præsten;<br />
og det havde slet ikke noget med købmanden at<br />
gøre. Nej uviljen mod købmanden fortonede sig<br />
fuldstændigt i forhold til præstens plagsomme<br />
tanker.<br />
Den uhyggelige spådom<br />
Det var snart mange år siden, han havde fået det at<br />
vide; og han lo hjerteligt, da han hørte den første<br />
gang. Siden havde han hørt beretningen fl ere<br />
gange; og han vidste godt, at man fulgte nøje med<br />
på årstallet rundt om i hytter og på gårde. I begyndelsen<br />
forsøgte han at belære sognebørnene om, at<br />
den slags var gammel sort overtro; men det havde<br />
han opgivet. De gamle fortællinger var stærkere<br />
end præstens belæring. Nu måtte virkeligheden<br />
selv gøre det af med overtroen.<br />
Og så opdager præsten minsandten her i december,<br />
hvor man nærmer sig det skæbnesvangre år,<br />
at han selv har fået en snert af overtroen. Ja, endog<br />
en temmelig kraftig snert. Han kan nærmest ikke<br />
tænke på andet. Gang på gang griber han sig selv<br />
i at sidde og stirre tomt frem for sig. 1780! Måske<br />
skulle han have søgt væk inden? Nej, hold nu op!<br />
Gamle skrøner skal da ikke bestemme, hvordan<br />
en moderne fornuftig præst handler. Tværtimod!
FØR<br />
EFTER<br />
Nybygning - tilbygning -<br />
ombygning - reparationsarbejde<br />
Flere og flere lægger vægt på at bevare og fremtidssikre en eksisterende bygningsstil<br />
– renovere for at forbedre og modernisere - eller bygge nyt i en særlig stil.<br />
Det er ofte detaljen, der sætte prikken over i’et<br />
– så hvorfor ikke få prikken med, når der skal bygges<br />
nyt, bygges til, bygges om eller blot udføres reparationsarbejde?<br />
Det betaler sig at bygge med kvalitet fra starten!<br />
• Udskiftning af vinduer og døre<br />
• Udskiftning af køkken<br />
• Reparation af tag og isolering<br />
• Glasarbejde<br />
Mange huse fra 60erne og 70erne kan få et<br />
tiltrængt løft: Byggestilen kan moderniseres,<br />
udnyttelsesmulighederne kan forbedres og ikke<br />
mindst kan energiforbruget reduceres væsentligt.<br />
UDESTUE<br />
FØR<br />
EFTER<br />
Vi kommer gerne til dig for en helt uforpligtende drøftelse<br />
af dine planer – vore medarbejdere kan lide at<br />
lave det, de er gode til - det siger ikke så lidt.<br />
Og så rydder vi op efter os, selvom ”mor” ikke er<br />
med på arbejde!<br />
Borupvej 1 - 7330 <strong>Brande</strong> - Tlf.: 97 18 70 63 - Fax: 97 18 72 01 - ad@tdcadsl.dk - www.arnedanielsen.dk<br />
mmarketing
24<br />
1780 må da blive året, hvor pastor Clausen virkelig<br />
kan lære sine sognebørn, at man ikke skal ligge<br />
under for gammel overtro, men bruge sin forstand<br />
og sin fornuft og holde sig til kirkens lære.<br />
Jamen det var virkelig en skrøne af den værste<br />
slags, der dannede udgangspunkt for præstens<br />
spekulationer: I år 1700 var der gået ild i præstegården.<br />
Det blæste kraftigt, og ilden havde godt<br />
fat i stråtaget på staldlængen. Man pøsede vand<br />
på, men lige lidt hjalp det; ilden bredte sig og fi k<br />
fat i stuehusets tag.<br />
Præsten havde allerede bemægtiget sig kirkebøgerne<br />
og præstemadammen arvesølvet, da der<br />
pludselig kom en sort rytter jagende ind i præstegården.<br />
Han red hen til stuehuset og greb en<br />
håndfuld af det brændende tag, hvorefter han igen<br />
jog ud af gården. Et godt stykke fra den nærmeste<br />
bebyggelse stoppede rytteren op og smed den<br />
brændende håndfuld strå på jorden, hvorefter han<br />
trampede løs, til ilden var omhyggeligt slukket. I<br />
det samme slukkedes også ilden i præstegården;<br />
men rytteren gav sig god tid til omhyggeligt at<br />
tælle alle de svedne strå på jorden.<br />
Flere var fulgt efter rytteren, og nu kom også<br />
præsten. Han takkede manden og spurgte ham,<br />
hvornår præstegården skulle brænde igen. Der<br />
var 80 strå, så det bliver 80 år, svarede manden<br />
uden tøven. Men kan du også sige mig, hvor længe<br />
jeg skal leve, spurgte præsten. Det kan jeg godt,<br />
svarede manden, men det vil jeg helst ikke svare<br />
på. Men præsten pressede ham, og til sidst sagde<br />
rytteren: Præsten skal dø om to år fra i dag!<br />
Det kom til at gå i opfyldelse. Da der var gået<br />
to år, blev præsten alvorligt syg. På sit dødsleje<br />
tilkaldte han den sorte rytter og formanede ham<br />
på det strengeste aldrig mere at fortælle noget<br />
menneske, hvor lang tid de havde tilbage at leve i.<br />
Så måtte rytteren jo minde præsten om, hvordan<br />
præsten selv nærmest havde tvunget ham til at<br />
sige det; men at han nok skulle lade være med<br />
det for eftertiden. Kort efter døde præsten, - just<br />
på to års dagen for branden.<br />
Det var denne fordømte skrøne, pastor Clausen<br />
ikke kunne få ud af hovedet. Hvad ville det år<br />
1780 bringe af ulykker over præstegården? Hvis<br />
den brændte, skulle han jo selv bekoste genopbygningen;<br />
forsikring var der ikke noget, der hed.<br />
Skulle man bare lade som ingenting i det nye år,<br />
eller skulle man træffe sine forholdsregler? Kunne<br />
man indfl ette nogle ord om ildsvåde i julebønnen?<br />
Nej, det duede ikke, så ville folk bare blive endnu<br />
mere overtroiske.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Den katastrofale ølbrygning<br />
Næste dag var det bryggedag i præstegården. Det<br />
var altid en spændende og festlig dag, især her<br />
til jul. Allerede aftnen før blev alting gjort klar.<br />
Bryggekarret blev skrubbet og skuret med malurt<br />
og derefter fyldt med vand. Masser af brænde blev<br />
båret ind i bryggerset. To granitsten blev anbragt<br />
midt i ildstedet sammen med brændet. Den ene<br />
skulle bruges til at få vandet i kog i bryggekedlen.<br />
Der blev simpelthen fyldt vand i, og når den glødende<br />
sten blev sænket ned i karret, kom vandet<br />
i kog.<br />
Den anden sten skulle præstemadammen bruge.<br />
Hun skulle rundt i sognet og besøge de fattige<br />
familier. Det var en gammel skik. Senere tog hun<br />
også på besøg på de store gårde; men det var længere<br />
hen mod julehøjtiden; for det besøg tjente<br />
også til at minde gårdmændene om juleofferet.<br />
Det var en vigtig del af præstens løn; og de skulle<br />
jo nødigt være for sparsommelige.<br />
Den nat havde præsten mange sære drømme.<br />
Han så den sorte rytter ride rundt fra hus til hus<br />
og gård til gård i hele byen. Men han slukkede<br />
ikke ilden. Tværtimod havde han en fl ammende<br />
fakkel i sin hånd, og med den tændte han ild i<br />
gård efter gård. Det mærkelige ved drømmen var,<br />
at rytteren begyndte og endte i præstegården. Og<br />
begge gange tændte han ild i den gård, der ikke<br />
blot var præstens bolig, men også hans vigtigste<br />
indtægtskilde.<br />
Endelig blev det morgen! Præsten rejste sig fra det<br />
leje, som havde beredt ham så frygtelige mareridt.<br />
Nu skulle dagens travlhed i hvert fald give ham<br />
andet at tænke på. Pigerne havde allerede været i<br />
gang en rum tid. De havde tændt for ilden under<br />
det store kogekar, inden de gik ud at malke. Præstemadammen<br />
kom ud og overvågede, at alt gik<br />
til, som de skulle, inden hun skulle ud på sognets<br />
forblæste vinterveje.<br />
Der blev skrubbet og skuret. Kar med dampende<br />
kogt vand blev båret rundt i bryggerset og hældt<br />
over malten og humlen. Det lugtede lifl igt og<br />
lokkede karlfolket til; men ingen måtte smage<br />
den søde urt, før præsten selv havde været der og<br />
fået et krus. Her om julen var urten så sød, at man<br />
næsten ikke kunne skille læberne ad efter at have<br />
smagt på den, så meget klistrede den. Hvis der var<br />
kommet en ny karl til gården, som skulle drilles,<br />
gav man ham i stedet et krus af den afkogte humlesaft.<br />
Det var bittert og smagte afskyeligt; og det<br />
var festligt at se en sådan karl spytte drikken langt<br />
fra sig, medens alle gårdens piger så grinende til.<br />
Præstemadammen kunne lige nå sine husbesøg,
inden gæren skulle tilsættes. Det skulle hun og<br />
pastoren stå for sammen. De fremsagde naturligvis<br />
ikke de gamle halvhedenske formler, men måske<br />
lød de i deres indre, og rundt om kunne man se<br />
nogle af gården folk bevæge læberne ganske lydløst,<br />
men gæren blev drysset i.<br />
Gårdskarlen havde allerede spændt for, og madam<br />
Clausen var blevet pakket godt ind for at modstå<br />
den bidende kulde. Hun satte sig til rette og sagde<br />
så til karlen: Kom så med stenen Jens! Den varme<br />
sten fra ildstedet skulle bæres ud, men idet han gik<br />
forbi rummet med halm til ølbrygningen snublede<br />
han over et kødben, som en af hundene havde<br />
efterladt. For ikke at blive forbrændt, kastede<br />
han den varme sten fra sig, og den rullede ind i<br />
halmrummet.<br />
I ét nu stod rummet i lys lue. Pigerne fór skrigende<br />
ud. Karlen så sig forvildet om efter en spand vand;<br />
men alt vand var i ølkarrene. Han greb en strippe<br />
med humlevand, men den forslog ikke noget<br />
overfor det buldrende bål. Snart måtte karlen følge<br />
efter de forskræmte piger. Udenfor var præsten<br />
kommet til hidkaldt af larmen. I hast uddelte han<br />
ordrer. Der dannedes en kæde fra bryggerset til<br />
brønden, og naboerne blev tilkaldt. Flere strømmede<br />
de til.<br />
I fl ere timer kæmpede man med ilden, Kirkebøgerne<br />
og arvesølvet var bragt i sikkerhed ovre i<br />
kirken. Det gjaldt om at redde så meget af stuehuset<br />
som muligt og nogle af staldbygningerne.<br />
Hele byen hjalp til; selv købmanden var til stede.<br />
Madam Clausen var bragt til sæde ovre hos købmandsmadammen.<br />
Der sad de og drak købmandens<br />
lækre øl med en lille opstrammer til. Kaffe<br />
drak man sjældent, og hvad ville det også have<br />
hjulpet i den situation?<br />
Bryggers, køkken, storstue og pigekamrene<br />
udbrændte, men det lykkedes at redde den østlige<br />
ende af præstegården med den fi ne stue og<br />
præstens studerekammer. Men jul kunne man<br />
naturligvis ikke holde i præstegården. Alting var<br />
sodet til og lugtede af røg. Karle og piger blev<br />
anbragt rundt om på gårde i omegnen, medens<br />
selve præstefamilien måtte tage bolig i købmandsgården.<br />
Det gamle fjendskab var glemt for en<br />
stund, og selv de to madammer havde glæde af<br />
hinandens selskab.<br />
Julenat<br />
Julenat mødtes de alle til gudstjeneste. Det sodede<br />
stuehus kunne ses fra kirkedøren. Det lå der i den<br />
hvide glimtende sne som en uhyggelige sort ruin<br />
i måneskinnet. Præsten sukkede tilfreds. Det var<br />
trods alt godt, det var i 1779 gården brændte, når<br />
det nu skulle være. Så passede den gamle spådom<br />
alligevel ikke; og de havde da reddet det meste.<br />
Om lidt skulle han sammen med menigheden<br />
synge den ældgamle julesang Den signede dag,<br />
som vi nu se ned til os fra himmelen komme. Nu<br />
behøvede han ikke frygte den nye dag og det nye år.<br />
Det var vel ikke rigtig julefred i kristelig forstand,<br />
der sænkede sig over hans sind; men fred var det<br />
dog. Så blev det altså alligevel ikke jul i den gamle<br />
præstegård. Det blev det til gengæld i den gamle<br />
købmandsgård.<br />
Spådommen går i opfyldelse<br />
Hvad pastor Clausen gudskelov ikke kunne vide<br />
den aften var, at han aldrig mere skulle holde jul<br />
i præstegården. I løbet af foråret fi k de ganske vist<br />
bygget nyt stuehus, men den 16. september 1780<br />
brændte hele <strong>Brande</strong> by; kun kirken stod tilbage,<br />
da den ulykkeligste dag i mands minde havde lagt<br />
byen i ruiner.<br />
Om det var gammel overtro eller et tilfælde, ved<br />
ingen. Man havde ellers truffet alle forholdsregler;<br />
men da en bonde i den østlige ende af byen<br />
kastede vand på et glødende ildsted for at sikre<br />
sig mod den brand, han havde drømt om natten,<br />
så eksploderede det hele. Og i løbet af et øjeblik<br />
stod gården i lys lue. Derfra bredte ilden sig i den<br />
kraftige vind til hele byen. Præstegården gik med<br />
i købet. – Hele præstegården.<br />
Fra den dag talte pastor Clausen ikke så meget om<br />
den sorte overtro. Som et lidet plaster på såret fi k<br />
bønderne besked på at yde hjælp både økonomisk<br />
og praktisk til byggeriet af en ny præstegård, skønt<br />
de havde nok at se til med deres eget. Byggeriet<br />
trak ud i fl ere år, og inden byggeriet var helt færdigt,<br />
blev pastor Clausen forfl yttet til et embede<br />
i Fredericia, hvor han virkede de sidste seks år af<br />
sin embedstid.<br />
I 1792 gik han på pension med 160 rigsdaler om<br />
året. Han fl yttede til København, men hans tanker<br />
gik ofte til <strong>Brande</strong> og til den sorte rytter, der red<br />
ind i præstegården i år 1700. Hvem var han? Og<br />
hvem stod han i ledtog med? Når han fi k de spekulationer<br />
tog han sin salmebog frem og sang af<br />
sine gamle lungers fulde kraft verset fra Luthers<br />
gamle julesalme:<br />
Lad fnyse her, lad rase hist!<br />
Guds slægt dog sejre må til sidst.<br />
Så tak da Gud af hjertens grund<br />
tålmodig glad i allen stund.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 25
26<br />
En ”gammel” og en ”ny” brandit – læge Allan Vinge og sognepræst Arne Holst-Larsen – studerer den nye <strong>Brande</strong>-bog.<br />
I baggrunden har Jan Svendsen travlt med at signere bøger til Arne Danielsen og Arne Eriksen med ryggen til.<br />
Borgerne skrev<br />
deres egen historie<br />
”Ved urhanens fj er”<br />
<strong>Brande</strong> Kommunes<br />
historie 1970-2010.<br />
Erik Lauritzen<br />
Den 6. januar 2008 præsenterede<br />
forfatter og journalist<br />
Jan Svendsen sin arbejdsplan<br />
for tilblivelsen af <strong>Brande</strong><br />
Kommunes historie 1970-<br />
2010. Her fastsatte han<br />
den 1. november klokken<br />
15.00 som tidspunktet, hvor or<br />
bogen skulle være klar til præsentation.<br />
Samtidig var det<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Jan Svendsen <br />
Redaktion Jan Svendsen<br />
<br />
<strong>Brande</strong> Kommunes historie 1970-2010<br />
DialogForum.dk<br />
ambitiøse mål at skrive den<br />
bedst bog af sin art.<br />
Begge dele lykkedes.<br />
Det blev afsløret med blot<br />
fem minutters forsinkelse<br />
ppå<br />
<strong>Brande</strong> Bibliotek mandag<br />
dden<br />
1. november 2010, hvor<br />
oomkring<br />
70 involverede i spæn-<br />
di ding ventede på at få det færdige<br />
re resultat i hånden. Resultatet var<br />
en<br />
bog skrevet af branditter for<br />
br branditter og andet godtfolk,<br />
mmen<br />
også for tilfl yttere, der har<br />
ly lyst til at kende den egn, der er<br />
ko kommet til.<br />
1.568 1. personer<br />
”Ved urhanens fjer” når utrolig<br />
vidt omkring, hvor den for
eksempel nævner 700 butikker,<br />
liberale erhvervsdrivende,<br />
håndværkere og industrier. 100<br />
foreninger. Den rummer 55<br />
portrætartikler, 12 citatsider,<br />
50 faktabokse og 165 fotos. Navneregistret<br />
omfatter 426 navne,<br />
men dertil kommer personer,<br />
som står nævnt i for eksempel<br />
en opremsning, så alt i alt tæller<br />
bogen 1.568 personer.<br />
Bogen bygger først og fremmest<br />
på de mange personers egne<br />
fortællinger om politik og trafi k,<br />
forsyninger og foreninger, kirker<br />
og skoler, kultur og natur. <strong>Historie</strong>n<br />
trækker også spor bagud til<br />
dengang de skovløse sogne lå<br />
dækket af hede, og bogen følger<br />
<strong>Brande</strong> fra landsby til stationsby<br />
og fra handelsby til industriby.<br />
En historisk<br />
guldgrubbe<br />
Arbejdsgrupperne har produceret<br />
694 A4-sider, heraf har<br />
Jan Svendsen brugt, hvad der<br />
svarer til 301 A4-sider. De mange<br />
forskelligartede indlæg har han<br />
skrevet sammen til en bog på<br />
320 sider mod de 272 planlagte.<br />
I to ringbind på 694 sider i alt og<br />
på to usb-stik råder de to lokalhistoriske<br />
foreninger i <strong>Brande</strong> og<br />
Blåhøj over det samlede råmanus<br />
til ”<strong>Brande</strong> Kommunes historie<br />
1970-2010”, som interesserede<br />
kan studere nøjere.<br />
-Nok er urfuglen død i både vores<br />
natur og kommunevåben, men<br />
i bogen fl agrer fjerene fortsat,<br />
sagde Jan Svendsen.<br />
Disse tre spørgsmål<br />
har vi stillet tre<br />
unge mennesker på<br />
Præstelundskolen<br />
Hvad har været det bedste i 2011?<br />
Hvad glæder du dig mest til i 2012?<br />
Har du særlige ønsker til 2012 – hvilke?<br />
Kira Meldgård Opstrup, 15 år.<br />
Det bedste, der hændte for mig i år, var en tur til<br />
Norge med min bedstemor. Det blev desværre den<br />
sidste tur, inden hun døde.<br />
-Jeg glæder mig til min søsters konfi rmation og<br />
til en ferietur til Australien.<br />
Ønsket for 2012 er, at jeg får en god eksamen og<br />
at jeg kommer i en god klasse på gymnasiet.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 27
8<br />
Igen i år havde Egon (Ina Bøgedal) en<br />
genial plan, der skulle gøre ham selv,<br />
Benny (Annette Riber Rasmussen) og Keld<br />
(Brian Hansen) styrtende rige. Blåhøjs<br />
revyhold var atter på banen og bød på<br />
masser af gymnastik for lattermusklerne<br />
med indslag om stort og småt fra årets<br />
gang i Blåhøj og nærmeste omegn.<br />
Der var sus i skørterne da Uhre<br />
Revyen indtog det blå telt ved<br />
sommerfesten i Uhre Naturpark. Fra<br />
venstre ses Gitte Lindberg, Marianne<br />
Schandorff, Jan Grarup og de to<br />
debuttanter AnneMarie Pedersen og<br />
Tina Søndergård.<br />
Nedzad Boskailo, 15 år.<br />
Hvad har været det bedste i 2011?<br />
Det bedste i 2011 var at begynde i 9.<br />
klasse, så er der nemlig ikke så lang<br />
tid til, jeg er færdig med folkeskolen.<br />
Hvad glæder du dig mest til i 2012?<br />
Jeg glæder mig til at begynde på Ikast-<br />
<strong>Brande</strong> Gymnasium.<br />
Har du særlige ønsker til 2012<br />
– hvilke?<br />
Mit ønske for 2012 er, at jeg får en<br />
god start på mine tre år i gymnasiet.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Selv om man havde fundet de bløde hatte<br />
frem, måtte holdet fra Langkærvej alligevel<br />
nøjes med andenpladsen ved gadekampen,<br />
som var årets nyskabelse ved sommerfesten<br />
i Drantum. ”Kineserne” fra Risbjergvej løb<br />
af med sejren. Gadekampen bestod blandt<br />
andet i gummistøvlekast og ballerulning.
“<br />
Er boligmarkedet<br />
gået i stå?<br />
Så er der brug<br />
for en mægler,<br />
der ikke er det<br />
danbolig <strong>Brande</strong><br />
“<br />
Er det svært at sælge boliger i øjeblikket? Det kommer an på, hvordan man ser på det.<br />
I danbolig er vi selvstændige mæglere, som har erfaring nok til at vide, at boligmarkedet går op<br />
og ned. Og at det er et spørgsmål om at kunne sit håndværk til bunds, for at dit boligsalg skrider<br />
planmæssigt frem. Det vil vi gerne fortælle mere om. Giver du en kop kaffe?<br />
danbolig <strong>Brande</strong><br />
Statsaut. ejendomsmægler & valuar, MDE · Jernbanegade 7, 7330 <strong>Brande</strong> · Tlf. 9718 0815 · brande@danbolig.dk · www.danbolig.dk
30<br />
Med rygsæk på ryggen og vandrestav i hånden lægger Sigrid Møller, i lighed med mange andre pilgrimme, en sten.<br />
Helst skal man have stenen med hjemmefra, og når man lægger den her, slipper man af med sine bekymringer.<br />
Indtryk fra min<br />
vandring på Caminoen<br />
Fortalt af Sigrid Møller,<br />
tidligere turistchef i<br />
<strong>Brande</strong>.<br />
Efter at have læst en artikel skrevet<br />
af en journalist, som havde<br />
gået noget af El. Caminoen i<br />
Spanien, fi k jeg lyst til at gøre<br />
det samme.<br />
Jeg var blevet alene og havde en<br />
masse problemer, men da alt var<br />
ordnet, havde jeg et stort behov<br />
for en lang vandring. Jeg deltog<br />
i en del pilgrimskurser og vandringer<br />
omkring Silkeborg, blev<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
medlem af pilgrimsforeningen i<br />
Viborg og købte et pilgrimspas.<br />
Købte rygsæk, sovepose og gode<br />
støvler<br />
Den 23. september 2008 fl øj jeg<br />
til Bordeaux og derfra videre<br />
med tog til Saint Jean Pied-de<br />
Port, hvor jeg var så heldig at<br />
have bestilt en overnatning i et<br />
meget hyggeligt refugium eller<br />
alberge som det også kaldes og<br />
fi k et stempel i mit pilgrimspas.<br />
Vidste at turen over Pyrenæerne<br />
er en af de hårdeste etaper og på<br />
28 km, så det var klogt at lade<br />
rygsækken sende til Roncesval-<br />
les. Jeg kendte ingen, så det hele<br />
var lidt underligt, men det søde<br />
hollandske par, som bestyrede<br />
stedet sørgede for fælles middag,<br />
hvor vi hver især skulle fortælle,<br />
hvor vi kom fra og hvorfor vi ville<br />
gå. Jeg kom til at sove sammen<br />
med 5 andre kvinder og vi var<br />
alle fra forskellige lande. Det blev<br />
især Marleen på omkring 40 fra<br />
Belgien, som jeg talte meget med<br />
på den første del af turen.<br />
Næste morgen startede jeg på<br />
min tur og efter nogle kilometer<br />
kom en yngre spanier, José og<br />
spurgte, om vi skulle følges ad
og lidt efter Maria fra Italien, det<br />
gjorde vi, men ofte gik vi hver for<br />
sig. Ruten er afmærket med gule<br />
pile eller muslingeskaller. Det<br />
blev en hård tur over Pyrenæerne,<br />
men åndeløs smuk. Nåede<br />
endelig Roncesvalles.<br />
Vi overnattede i et gammelt<br />
kloster, som var omdannet til<br />
et refugium med mange køjesenge.<br />
Vi var til messe i kirken,<br />
hvor munkene gav hver enkelt<br />
pilgrim deres velsignelse. Det var<br />
svært at sove med de mange lyde.<br />
Næste morgen videre gennem<br />
ege- og bøgeskove ad snoede<br />
veje op og ned, mødte Franz<br />
fra Achen i Tyskland og vi gik<br />
sammen et stykke tid og det kom<br />
vi til mange gange i løbet af de<br />
næste uger. Strålende solskin 25<br />
grader, smukt at vandre i Baskerlandet.<br />
Det fyldte mig med stor<br />
taknemlighed at få lov at opleve<br />
denne tur. Kom til Zubiri over en<br />
gammel pilgrimsbro over fl oden<br />
Aga om eftermiddagen, fi k mit<br />
stempel i refugiet. Her mødte<br />
jeg igen Marleen, som fortalte<br />
mig, at hun havde cancer og at<br />
lægen havde sagt, at hun skulle<br />
gå pilgrimsturen, som hun<br />
sådan havde ønsket sig, inden<br />
det blev for sent. Hun beklagede<br />
sig aldrig og havde det dejligste<br />
smil, ville helst gå alene, men var<br />
glad for at være sammen med os<br />
når vi nåede frem..<br />
Under stjernehimlen<br />
Da det var svært at sove, stod jeg<br />
ofte meget tidligt op og startede<br />
turen i mørke med den smukke<br />
stjernehimmel og mælkevejen<br />
lige over.<br />
Det var helt utroligt at gå i<br />
stilheden og langsomt opleve<br />
himlen blive lysere og solen stå<br />
op som en stor ildkugle. Komme<br />
til en lille landsby, gå gennem de<br />
snævre gader, se de små stalde<br />
hvor køerne blev drevet ud for at<br />
komme på græs. Det var næsten<br />
altid konen med kittel og tørklæde,<br />
med stok i hånden, der<br />
fi k de 5 til 10 køer af sted ud på<br />
græs. Finde en lille “Bar” sætte<br />
rygsækken udenfor, gå ind og få<br />
en café con leche, en bocadillo og<br />
møde andre pilgrimme.<br />
Nåede Pamplona i Navarra<br />
gennem den franske byport og<br />
befæstningsområdet helt fra år<br />
75 f.Kr. Det var den første større<br />
by med en smuk katedral. Der<br />
var tyreløb i gaderne, det var<br />
festligt at opleve, især spaniernes<br />
begejstring.<br />
Vandring for sjælen<br />
Turen næste morgen gennem<br />
vinmarker og efter ca. 5 km lå<br />
der en vinbodega med en udendørs<br />
hane med vin, men tidligt<br />
på dagen er en mundfuld nok.<br />
Derefter en hyggelig lille by<br />
Azqueta, hvor Pablito tog imod<br />
og inviterede ind i sin have. Han<br />
solgte hjemmegjorte pilgrimsstokke<br />
og han vidste lige, hvad<br />
der passede til en. Jeg fik en<br />
herlig stok, som jeg brugte på<br />
hele turen. Jeg kom til at elske<br />
min stok og følte mig nu som en<br />
rigtig pilgrim. Hvis jeg glemte<br />
den, gik jeg altid tilbage for at<br />
hente den.<br />
Det utrolige er at vandre helt<br />
alene, kun omgivet af naturen -<br />
tænke tanker til ende, gennemgå<br />
gode og dårlige oplevelser, lære<br />
at tilgive sig selv og andre. Jeg<br />
tror aldrig, jeg har oplevet noget<br />
så godt. Jeg følte, hvor lidt de<br />
mange materielle goder betyder,<br />
når det kommer til stykket.<br />
Gik langs marker og fl oder og<br />
sommetider svale fødderne i en<br />
fl od eller ligge og kikke op på<br />
himlen med smukke skyer. Nyde<br />
de mange forskellige landskaber,<br />
møde andre pilgrimme, mange<br />
som har oplevet en stor sorg.<br />
Som en ældre fransk læge. Han<br />
havde mistet sin datter og familie<br />
i en ulykke nogle år tilbage. Han<br />
gik hvert år mange kilometer og<br />
det hjalp ham meget - og som<br />
han sagde: Mange sygdomme<br />
kan kureres på sådan en tur, også<br />
dem i sjælen.<br />
Sover tæt<br />
Når ind i Riojadistriktet og går<br />
ad stien gennem vin og store<br />
høstede kornmarker. Stakkede<br />
halmballer, et godt sted at få et<br />
lille hvil i læ for vinden.<br />
Overnattede på et kirkeloft i<br />
Granon, hvor vi lå på rullemadrasser<br />
tæt sammen, da der<br />
hele tiden skulle være plads til<br />
en mere. Parret, som bestyrede<br />
stedet, lavede en herlig suppe til<br />
os alle. Her mødte jeg et ungt<br />
par fra Hjørring. Vi gik hen til et<br />
lille kapel, hvor vi sad på jorden<br />
hver med et stearinlys i hånden.<br />
Man skulle på sit eget sprog<br />
sige til sin sidemand hvad man<br />
ønskede vedkommende skulle<br />
opleve på turen til og i Santiago.<br />
Gik på den stejle skovvej til San<br />
Juan de Ortega, var nu meget<br />
sammen med Barrie fra Holland<br />
og vi overnattede i klosteret med<br />
koldt vand og uden køkken,<br />
derfra videre til Burgos, som er<br />
en storby med et enestående bygningsværk<br />
den gotiske katedral.<br />
Det er betagende at være inde<br />
i katedralen, som er fyldt med<br />
smukke kunstværker. Regnen<br />
styrtede ned og det blev et vældigt<br />
tordenvejr, men næste dag<br />
skinnede solen igen.<br />
Efter to dage fortsætter vi og<br />
kommer efterhånden ud på den<br />
castilianske højslette, som ikke<br />
er fl ad, men med bløde bakker<br />
så langt øjet rækker, her er så<br />
stille og det er dejligt at være på<br />
landet igen.<br />
Kommer ind til Leon, en dejlig by<br />
med en smuk katedral fra 1063,<br />
med 737 glasmosaikvinduer en<br />
unik bygning, man kan studerer<br />
i timevis. Vi tog et hotelværelse<br />
og nød bylivet sammen med de<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 31
32<br />
mange pilgrimme sidde ude og<br />
nyde et glas vin og spise tapas,<br />
Med sten i hånd<br />
Næste dag videre til Astorga, som<br />
er en af de vigtige byer på pilgrimsvejen,<br />
her støder sølvvejen<br />
fra Sevilla til. Der er en bymur<br />
og kirken er næsten en katedral<br />
og Gaudis bispepalads med pilgrimsmuseet<br />
blev besøgt. Vejen<br />
fra Astorga er meget varieret<br />
og vi kom til Rabanal en dejlig<br />
lille by med et hyggeligt refugium<br />
med vældig søde engelske<br />
værtsfolk og lige overfor på<br />
restauranten den herligste galiciske<br />
grønsagssuppe. Her fi ndes<br />
også et benediktinerkloster hvor<br />
munkene gerne tager imod også<br />
til en andagt i kirken og det på<br />
engelsk. Til refugiet hører der<br />
en hyggelig have, hvor vi fandt<br />
sammen og havde en skøn aften<br />
med sang og guitarmusik.<br />
Fortsætter videre og det går op<br />
ad mod Jernkorset, et koldt og<br />
blæsende sted i 1500 meters<br />
højde. Jernkorset står på toppen<br />
af en ti meter høj pæl, her ligger<br />
dynger af sten i alle størrelser<br />
og hver sten repræsenterer en<br />
pilgrim som er gået over passet.<br />
Helst skal man have stenen med<br />
hjemmefra, og når man lægger<br />
den her, slipper man af med sine<br />
”bekymringer”. På mange af<br />
stenene står der små vers eller<br />
en lille tegning.<br />
Fordybelse<br />
nær himlen<br />
Videre til EL Acebo med mange<br />
pittoreske huse i en slugt, og<br />
videre over den gamle pilgrimsbro<br />
til Molinaseca, det var dejligt<br />
at svale fødderne i fl oden<br />
Maruelos og fortsætter til Pon-<br />
Vandringen på Caminoen bød på<br />
al slags vejr, lige fra høj sol til den<br />
strideste blæst og regn.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
ferrada for at overnatte og besøge<br />
den gamle tempelridderborg fra<br />
1178. Vi opholdt os meget længe<br />
i borgen, da der var så meget at<br />
se både ude og inde, så det blev<br />
middag inden vi fortsatte til Villafranca.<br />
Det sidste stykke var<br />
hårdt i varmen og stejlt op ad<br />
støvede stier. Næste dag lod vi<br />
rygsækkene sende, da vi valgte<br />
den alternative rute gennem<br />
bjergene. Det går stejlt op og<br />
derefter fortsætter det let opad i<br />
Real-bjergkæden i nogle timer.<br />
Det var så smuk en tur – jeg gik<br />
alene for rigtigt at kunne fordybe<br />
mig så nær himlen.<br />
Vi når La Faba nær toppen, og<br />
landskabet åbner sig i en vidunderlig<br />
udsigt ud over bjergene,<br />
det er næsten ikke til at fatte,<br />
at der kan være så smukt. Det<br />
bliver til en pause i græsset og<br />
snart er vi en hel fl ok - en ung<br />
tysker skærer hjerter i min stok.<br />
Vi når snart grænsen mellem<br />
Leon og Galicien, apostlen<br />
Jacobs land og stenen der viser<br />
at der er 152,50 km til Santiago.<br />
Fuglesang<br />
og kobjælder<br />
Vi fortsætter og tager et hvil<br />
undervejs på en mark med kun<br />
fuglesang og kobjælder. Igen<br />
møder vi Franz fra Achen, han
liver glad for at se os igen og vi<br />
beslutter at følges ad til Samos<br />
klostret, som er det ældste i Spanien.<br />
At overvære vesperandagten<br />
er noget særligt. Vi møder<br />
igen kendte ansigter og snart går<br />
snakken om, hvad vi har oplevet<br />
siden sidst. Selve sovesalen er<br />
kold og stor, med mange lyde<br />
både snorken og knirkene køjer,<br />
bare man vender sig det mindste.<br />
Altså tidligt af sted næste morgen<br />
og snart kommer vi til en slags<br />
trylleskov med meget varieret<br />
bevoksning, som ender i et fl odlandskab.<br />
Vi går hver for sig og<br />
mødes først om eftermiddagen<br />
og overnatter i en lille fl ække.<br />
Næste dag går turen til Portomarin<br />
meget af turen går på<br />
jordveje som beskyttes af stendiger<br />
fra den ene landsby til den<br />
næste. Her er der mange mange<br />
Horréos, som er en form for lade<br />
til at tørre majs i. Et lille hus<br />
stående på fi re stenpæle, der alle<br />
ender i en stor rund stenfl ade.<br />
Væggene er lavet af træbrædder,<br />
så der er konstant udluftning. De<br />
fi ndes kun i Asturien og Galicien.<br />
Vejen går stejlt ned i Minodalen,<br />
her blev fl oden Mino dæmmet op<br />
for at give plads til et elektricitetsværk<br />
i 1962 og man opførte<br />
en ny by oppe på skråningen,<br />
man flyttede sten for sten på<br />
kirken og man kan se numrene<br />
på stenene. Tog afsked med<br />
Barrie som skulle rejse hjem.<br />
Videre gennem små landsbyer<br />
og forbi et sjældent kors fra<br />
1670 af sten og udhugget på<br />
alle fi re sider. Længere fremme<br />
forbi et kors som viser, at her er<br />
en gammel pilgrimskirkegård.<br />
Så kort før målet måtte mange<br />
bukke under efter den udmattende<br />
vandring. Jeg overnatter i<br />
Palas do Rei og starter i mørke<br />
næste morgen, som altid en<br />
stor oplevelse at se dagen gro<br />
frem og alt er så stille. Et stykke<br />
af vejen på en original romersk<br />
vejbelægning. Tænk her har gået<br />
mange pilgrimme gennem årene<br />
alle med det samme mål.<br />
Tæt ved målet<br />
Næste morgen de sidste ca. 15<br />
km. og i Monte Do Gozo ser jeg<br />
for første gang tårnene på katedralen<br />
i Santiago de Compostella,<br />
nu går det hurtigt og man er ved<br />
målet, det er en skøn følelse.<br />
Så op på pilgrimskontoret og<br />
få sit pilgrimsbevis på at have<br />
gennemført turen. Så det store<br />
øjeblik at betræde katedralen,<br />
denne berømte og smukke bygning<br />
som hurtigt er fyldt med<br />
pilgrimme og man genkender<br />
mange. Det bliver til smil, tårer<br />
og knus. Selve messen med en<br />
lille spinkel nonne som synger<br />
så smukt, at man glemmer alt<br />
omkring sig. Et stort røgelseskar<br />
svinger gennem rummet, jo der<br />
er en særlig stemning.<br />
Oppe ved alteret står en stor<br />
statue af apostlen Jakob, som vi<br />
går forbi og lægger armene om<br />
hans hals og nede i krypten kan<br />
man besøge hans kiste. Bagefter<br />
Efter en lang vandring er det dejligt<br />
at hvile ud i læ af en høstak, tage<br />
støvlerne af og blot lade solen bage<br />
på de hårdt prøvede fødder.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 33
34<br />
mødes vi til en øl på torvet ved<br />
katedralen - utroligt at vi ses<br />
igen, fra så mange forskellige<br />
lande. Der er en varme og glæde<br />
mellem os, og vi føler Caminoen<br />
har haft stor betydning også<br />
fremover.<br />
Afsked med turen<br />
Selvom vejret er ved at være<br />
regnfuldt og koldt går jeg videre<br />
mod Finisterre vi er ikke ret<br />
mange og snart er jeg helt alene<br />
de næste 80 km. Det bliver en<br />
god tur især over Tampre fl oden<br />
som fortsætter ud i en opdæm-<br />
Ruten var afmærket med gule pile<br />
eller muslingeskaller.<br />
Lisa Emily Petersen, 15 år.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
met sø. Ponte Maceira hedder<br />
byen og man kan slet ikke lade<br />
være ned at blive lidt i byen, her<br />
er så smukt og det er kun det<br />
lille vandfald som kan høres.<br />
Jeg går en omvej ud til Muxia<br />
som er et pilgrimssted og efter<br />
en hård nedstigning nåede jeg<br />
frem i mørket, På refugiet var<br />
der kun en ung tysker og da jeg<br />
sagde at det havde været hårdt,<br />
sagde han ganske rigtigt at det<br />
var bedre at dø på Caminoen<br />
end på et alderdomshjem. Næste<br />
dag videre mod Finesterre. Her<br />
mødte jeg Jose og Marie de to fra<br />
Hvad har været det bedste i 2011?<br />
Det bedste, der er hændt mig i år er, at<br />
jeg var hos min farfar, da han døde.<br />
Endvidere var jeg på et godt højskoleophold<br />
sammen med andre unge.<br />
Hvad glæder du dig mest til i 2012?<br />
Jeg glæder mig til sidste skoledag og<br />
en god sommerferie, som endnu ikke<br />
er planlagt.<br />
Har du særlige ønsker til 2012 – hvilke?<br />
Ønsket for 2012 er, at jeg kommer ind<br />
på Ikast-<strong>Brande</strong> Gymnasium.<br />
den første dag, det blev et glædeligt<br />
gensyn og de inviterede<br />
mig til at spise med. Næste dag<br />
genså jeg en dansk kvinde, og et<br />
par fra Schweiz, så vi tilbragte<br />
den sidste aften med fælles<br />
madlavning. Næste dag gik jeg<br />
det sidste stykke og nåede stenen<br />
med 00 km på. Det var fantastisk<br />
at stå der på klipperne ud mod<br />
Atlanterhavet og igen strømmede<br />
der en varme igennem<br />
mig. Senere satte jeg mig på en<br />
sten på stranden og tog afsked<br />
med turen, som havde givet mig<br />
så meget.<br />
Beviset på at have gennemført pilgrimsvandringen – et pilgrimspas fyldt med<br />
stempler.
Henrik Overgaard<br />
Direktør, <strong>Brande</strong><br />
Hvordan kan vi hjælpe dig?<br />
I Handelsbanken har vi altid sat tæring efter næring og vil hellere være på den<br />
sikre side end at tage chancen. Det lyder måske lidt kedeligt, men det har gjort os<br />
til verdens næststærkeste bank og givet os Nordens mest tilfredse kunder*.<br />
Som kunde i Handelsbanken får du:<br />
en personlig rådgiver uden salgsmål og bonusløn<br />
produkter og løsninger, som er tilpasset dine behov og din økonomi<br />
en bank med tid til dig – mød din rådgiver også uden for de officielle<br />
åbningstider, på dit arbejde, hjemme hos dig eller i filialen<br />
Vi ønsker dig og din familie en rigtig god jul og et godt nytår.<br />
*Ifølge EPSI og Bloomberg<br />
Åbningstider:<br />
Man 10-16<br />
Tirs-ons 9-16<br />
Tor 9-17<br />
Fre 9-16<br />
Storegade 36 / 7330 <strong>Brande</strong> / tlf. 4456 4800<br />
brande@handelsbanken.dk / www.handelsbanken.dk/brande
36<br />
Disse tre skolepiger ser ud til at nyde regnvejret, de tog sig nemlig en ”vandcykeltur” ad Strømmen på vej hjem fra skole,<br />
da <strong>Brande</strong> den 18. august 2010 på det nærmeste druknede i regn. På den modsatte side sss nogle situationsbilleder fra<br />
forskellige steder i byen. Blandt andet ved musikskolen, på Østre Allé og i Præstelunden.<br />
<strong>Brande</strong> druknede i regn...<br />
<strong>Brandit</strong>terne kæmpede<br />
mod vandmasserne.<br />
Erik Lauritzen<br />
Onsdag den 18. august 2010 gik<br />
<strong>Brande</strong> Å gik over sine bredder,<br />
veje og broer skyllede væk og<br />
adskillige private kæmpede for at<br />
holde vandet ude, da et kraftigt<br />
skybrud overfaldt byen.<br />
Masser af kældre stod under vand<br />
og adskillige boliger langs åen fi k<br />
vand ind i stuerne, andre steder<br />
kæmpede man med sandsække<br />
og pumper for at forhindre vandets<br />
indtrængen.<br />
I <strong>Brande</strong> Hallerne blev vandet<br />
presset op gennem kloakkerne<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
med det resultat, at hele kælderen<br />
blev oversvømmet.<br />
I Musikskolen ved <strong>Brande</strong> Bibliotek<br />
stod vandet meterhøjt<br />
og mange instrumenter, blandt<br />
andet skolens fl ygel blev vanskadet.<br />
Ved Musikskolen anlagde Beredskabet<br />
en dæmning, for at hindre<br />
yderligere vandskade og for at<br />
kunne pumpe den megen vand<br />
væk fra skolens lokaler. Her<br />
kørte store lastbiler i pendulfart<br />
med grus for at klare opgaven.<br />
På H.C. Andersensvej stod vandet<br />
op i husene og fl ere steder løb<br />
vandet både ind fra åen og fra<br />
området ved Digterparken.<br />
På Præstelunden stod adskillige<br />
kældre, køkkener og stuer under<br />
vand, ligesom dele af fortov og<br />
vej var skyllet bort.<br />
Ved Engparken gik åen også over<br />
sine bredder og dækkede det<br />
meste af haven. På modsatte side<br />
stod kældre under vand og Østre<br />
Allé blev overskyllet ved broen,<br />
der blev stærkt undermineret.<br />
På et tidspunkt blev vejen lukket<br />
for trafi k.<br />
Anlægget langs Ørbækvej var på<br />
det nærmeste omdannet til en<br />
stor sø og fl ere broer var skyllet<br />
væk. Det samme skete ved renseanlægget<br />
på Sandfeldvej, som<br />
stod under vand.<br />
Alt i alt oplevede <strong>Brande</strong> sine<br />
mest omfattende vandskader i<br />
omkring 30 år.
<strong>Brande</strong> Jul 2011 37
38<br />
Der er noget bagved!<br />
Af Ingrid Husum<br />
Det mener lille Dagmar i hvert<br />
fald, hun spejder horisonten<br />
rundt med sine små, røde evigt<br />
rindende øjne efter noget, der<br />
ligger bagved. Hvis Dagmar er<br />
et livstykke, så er det et meget<br />
tyndt et. Hun har så rigeligt at<br />
gøre med at holde sig selv oppe.<br />
Og som hun fryser! Vinter og<br />
sommer er hun ligedan klædt<br />
på; en falmet rød jakke, så lang,<br />
at den når ned over gummistøvlerne,<br />
et tørklæde bundet<br />
fast under hagen, grå kjole og<br />
ternet forklæde. Sådan går hun<br />
derhjemme og sådan går hun<br />
til Brugs.<br />
Det sidste gør hun mindst to<br />
gange om ugen. At cykle har hun<br />
aldrig fået lært, biler er hun gal<br />
på. Der skal gode argumenter<br />
og langt bekendtskab til, hvis<br />
man skal lokke hende ind i sådan<br />
noget djævelskab og hun truer<br />
med sine magre arme efter dem,<br />
der kører om ved hende.<br />
-Lille Dagmar er ikke som de<br />
andre, siger de voksne. Det ved<br />
børnene godt, men hun er ikke<br />
en, de har lyst til at drille. På sine<br />
gode dage keder Dagmar sig ikke,<br />
hun snakker og hun griner. Det<br />
er især hendes mange søskende,<br />
hun fører lange samtaler med,<br />
men hun går alene rundt og<br />
tuller med at bære brændsel ind,<br />
hente vand, skrælle kartofl er og<br />
skælde ud på de mange katte,<br />
der render om benene på hende.<br />
Mens hun er på vej til Brugsen,<br />
snakker hun også med sig selv;<br />
det er dosmersedlen hun har på<br />
”lystavlen” og læser højt. Den<br />
er også det eneste hun læser.<br />
Undtagen altså det, hun læser i<br />
skyerne eller af himlens kulør. –<br />
Der er noget bagved, siger hun,<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
bøjer det lille fuglehoved bagover<br />
og plirrer med øjnene. Og så er<br />
det lige meget om der ikke er en<br />
sky i sigte. Måske har hun evenre<br />
til at se mere end os andre?<br />
Det ville der også være en vis retfærdighed<br />
i, der er nok, hendes<br />
evner ikke rækker til. Dagmar<br />
bliver ikke skånet; hun hjælper<br />
til ved alt forefaldende arbejde<br />
derhjemme, og der forfalder både<br />
stald- og markarbejde, spande at<br />
vaske, bær at plukke og meget<br />
andet. Dagmar deltager i det<br />
hele. Altså hvis det passer hende!<br />
Engang imellem er der slet ikke<br />
noget, der passer lille Dagmar,<br />
hun har sine ”tovlige dage”. Og<br />
sært ser det ud, når hun går<br />
til brønden, pumper to store<br />
spandfulde vand, bærer dem op<br />
på gårdspladsen og svinger dem<br />
rundt under høje, skingre hyl!<br />
At hun dog ikke bliver træt i de<br />
tynde arme! Sådan kan hun blive<br />
ved en hel dag! Men så er hun<br />
også træt, for det varer længe,<br />
før hun gentager forestillingen.<br />
Når Dagmar remser sin indkøbsseddel<br />
op i Brugsen, er der én<br />
ting, der er helt sikkert; nederst<br />
står der: Bolsjer! For 50 øre<br />
blandede.<br />
Det første nyder hun, så snart<br />
hun er kommet rundt om hjørnet.<br />
Det står hun og udsøger<br />
sig der allerbedste, mens hun<br />
samtidig holder kig med, om der<br />
kommer nogen. Ingen skal kigge<br />
i hendes bolsjepose! Nærmer der<br />
sig børn eller hunde, er posen<br />
lynhurtig nede i lommen.<br />
Og så trasker hun hjemad, det<br />
tager sin tid. Dagmar må af og til<br />
stoppe og op se på skatten. Tage<br />
et bolsje mere og holde øje med<br />
hundene – og hvad der er bagved.<br />
Uden for køkkenvinduet i det,<br />
der engang var en have, står et<br />
lille skævt træ. Det er hendes.<br />
Hvert år i god tid før jul, pynter<br />
hun det med et par krøllede<br />
kræmmerhuse, en skæv stjerne<br />
og nogle julehjerter, der er gået<br />
op i fl etningen. Så er hun klar;<br />
rundt og rundt hopper hun,<br />
griner og hujer glad. Intet juletræ<br />
kan give større glæde. Hun<br />
tager et par ture rundt om det<br />
hver dag. Efterhånden blæser<br />
pynten af. Noget bliver fanget<br />
og gemt, andet må fornyes næste<br />
jul. Det kan godt vare hen til<br />
fastelavn, før det sidste slipper<br />
taget – julen varer længe…
2100 KVM.<br />
VAREHUS I BRANDE<br />
Vi har ombygget og moderniseret vores varehus, og kan<br />
nu tilbyde mere plads og større vareudbud til vore kunder.<br />
Besøg bl.a. vores...<br />
Store tekstilafdeling Flotte grøntafdeling<br />
Parfume og<br />
kosmetikafdeling<br />
Slagterafdeling med<br />
friskkåret kød hver dag<br />
<br />
www.kvickly.dk<br />
Bagerafdelingen med<br />
friskbagt brød
40<br />
<strong>Brande</strong> Jul har bedt 34-årige Jesper Nygaard, om at skrive om julen i <strong>Brande</strong>, sådan som han husker den.<br />
Jesper Nygaard er født og opvokset i <strong>Brande</strong>. Han bor i dag i Gjellerup ved Herning med Anne og parrets to<br />
døtre og arbejder som redaktør på Mediehuset Herning Folkeblads nyhedsite AOH.DK og to radiostationer.<br />
Jul – og så skal vi på kro<br />
Eller historien om en<br />
emigrants erindringer<br />
og traditioner fra julen<br />
i <strong>Brande</strong><br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Af Jesper Nygaard<br />
Smask.<br />
Den landede lige på hovedet på<br />
ham. Altså snebolden. Og det var<br />
min skyld. Jeg havde tyret den<br />
hårdt sammenpressede kugle<br />
så højt op i luften, som mine<br />
arme magtede. Og selv om jeg<br />
kun gik i 4. klasse, var det altså<br />
– i al beskedenhed – ret højt.<br />
Så snebolden slog hårdt, da den<br />
bragede ned i hovedet på den<br />
sagesløse fyr fra 7. klasse.<br />
Det var i skolegården på Dalgasskolen,<br />
at ”uheldet” skete. Han<br />
tudbrølede. Jeg blev bange. Hans<br />
venner blev rasende. Jeg blev<br />
skrækslagen. Så stak jeg af. Løb<br />
ind på skolens gang og blev vist<br />
nok reddet af klokken. De fi k i<br />
hvert fald aldrig fat i mig.<br />
Det er så sikkert som strømper<br />
under juletræet (og det er ret<br />
sikkert), at jeg hvert år kommer<br />
til at tænke på snebold-dramaet<br />
fra min barndom i <strong>Brande</strong>, når<br />
julefreden sænker sig hjemme<br />
hos os en dag eller to før 24.<br />
december. Det er med andre ord<br />
en vaskeægte juletradition.<br />
Nu er jeg skruet sådan sammen,<br />
at jeg generelt set ikke hænger<br />
mig voldsomt meget i traditioner.<br />
Nostalgi bliver vist heller<br />
aldrig en af mine foretrukne<br />
livsanskuelser. Men hændelser<br />
For en kort stund krydsede Jesper<br />
Nygaard sit ungdoms spor, her<br />
ved Vagns Krostue, hvor der er<br />
tradition for at mødes den 23.<br />
december med vennerne fra dengang<br />
decembertraditionerne også bød på<br />
julebadminton i <strong>Brande</strong> Hallerne.
og begivenheder som det fantastiske<br />
sneboldkast holder jeg nu<br />
alligevel af at tænke tilbage på<br />
hver jul. Fordi de minder mig om<br />
gode, sjove og på nogle områder<br />
skelsættende oplevelser fra den<br />
by, der i min barn- og ungdom<br />
fyldte det meste af min verden.<br />
Og fordi jeg selv her 12 år efter<br />
at være fl yttet fra <strong>Brande</strong> stadig<br />
føler mig knyttet til byen – ikke<br />
mindst da mine forældre stadig<br />
bor her.<br />
Så når først snebold-episoden<br />
popper frem på øverste etage, er<br />
det givet, at andre erindringer fra<br />
barndommens juledage dukker<br />
op i kølvandet. For eksempel<br />
kælketurene på marken ved<br />
Bøgevænget, hvor der altid var et<br />
par stykker, som endte i bækken,<br />
så de plaskvåde og iskolde måtte<br />
traske hjem. Var du ikke en af<br />
dem, Allan Baunsgaard? Og hvad<br />
med dig, Mark Skov Madsen – du<br />
strøg vist også i engang?<br />
Mark var min bedste ven, helt<br />
fra før vi begyndte i skole. Vi<br />
boede begge på Blåbærvej, og<br />
han er også fast inventar i mine<br />
jule-erindringer. Utallige er de<br />
snemænd, vi har bygget i vores<br />
have. Og når vi ikke byggede<br />
snemænd, spillede vi fodbold – i<br />
sne selvfølgelig. Sådan husker<br />
jeg det i hvert fald. Der var altid<br />
sne, da jeg var dreng…<br />
Der var også altid andespil i<br />
<strong>Brande</strong> Hallerne. December<br />
måneds højdepunkt i badmintonklubben.<br />
Jeg elskede det.<br />
Det står som et af de allerbedste<br />
juleminder fra min barndom.<br />
Verden udenfor kunne vælte.<br />
Jeg tonsede rundt på banen. Og<br />
hyggede mig med vennerne.<br />
Søren, Peter, Rasmus, Torsten,<br />
Mads og Erik.<br />
Eriks far er for øvrigt også med<br />
i mine tanker hver jul. Bent<br />
Møller. Min badmintontræner<br />
gennem mange år. Jeg var begejstret<br />
for ham. Bent var en dygtig<br />
træner. Og så kunne han få os til<br />
at høre efter på en – synes jeg -<br />
meget fi n måde.<br />
Han råbte HOLD SÅ KÆFT eller<br />
HØØØR EFTER helt utroligt<br />
højt. Og når man så stivnede og<br />
kiggede på ham, stod han der<br />
med en lille venlig trækning ved<br />
munden og et glimt i øjet. Ingen<br />
var i tvivl om, at manden var fast<br />
besluttet på at få ro. Men ansigtsmimikken<br />
afslørede samtidig, at<br />
han holdt af os. Klasse!<br />
Apropos klasse. Jeg ved ikke,<br />
hvorfor to bestemte og sammenhængende<br />
episoder fra min<br />
klasse på Dalgasskolen ligeledes<br />
altid dukker op i mine tanker her<br />
omkring juletid, for det skete<br />
rent faktisk en sommerdag. Men<br />
det gør de altså. Måske fordi de<br />
handler om godhjertet drilleri,<br />
som hører nisserne til.<br />
Første omgang vandt jeg. I en<br />
hjemkundskabstime – det var<br />
vist i ottende klasse – fik jeg<br />
min aldeles fremragende lærer<br />
Susanne Rasmussen og min<br />
klassekammerat Lise-Lotte til<br />
at stille sig på hver sin side af en<br />
bradepande fyldt med vand. Midt<br />
i vandet lå en kugle af sølvpapir.<br />
Jeg forklarede, at når jeg sagde<br />
”nu”, gjaldt det om at puste<br />
kuglen over til den anden. Sådan<br />
var konkurrencen.<br />
Begge bøjede i knæene og stak<br />
næsen helt ned til bradepanden<br />
– parat til at puste. I det samme<br />
råbte jeg nu og klaskede mine<br />
hænder ned i vandet, så Lise-<br />
Lotte og Susanne blev plaskvåde.<br />
Igen måtte jeg fl ygte.<br />
Men Susanne vandt alligevel til<br />
sidst. Få dage senere bankede<br />
fru Møller, skolens sekretær og<br />
i øvrigt Bent Møllers hustru,<br />
på ind til klassen. Med en meddelelse<br />
til mig. Børnetandplejen<br />
på rådhuset havde ringet og sagt,<br />
at jeg skulle skynde mig derned,<br />
lød beskeden.<br />
Dengang havde jeg seriøs tandlægeskræk.<br />
Men der var ikke så<br />
meget at gøre. Op på cyklen og<br />
af sted. Da jeg nåede frem, forklarede<br />
jeg assistenten, at jeg var<br />
blevet bedt om at komme. Det<br />
kunne hun da ikke lige forstå,<br />
så hun spurgte, hvilken besked<br />
jeg havde fået på skolen.<br />
- Jamen, I ringede og sagde, at<br />
jeg skulle komme, fordi jeg har<br />
abnorme tænder, skælvede jeg.<br />
I det samme kom min tandlæge,<br />
Erik Midtgaard, ud til receptionen,<br />
og med et kæmpe smil<br />
på læben sendte han mig ud af<br />
døren med en bemærkning om,<br />
at så slemt stod det nu heller ikke<br />
til med mine tænder.<br />
Da jeg nåede tilbage til skolen,<br />
stod ALLE mine klassekammerater<br />
i vinduerne og skraldgrinede.<br />
Susanne havde fået sin hævn.<br />
Raffineret. Gennemtænkt. Og<br />
lærerigt. Den dag fandt jeg ud af,<br />
hvad abnorm betyder…<br />
Og nu skal jeg ikke trætte dig<br />
længere, kære læser. For nu<br />
skal jeg på kro. Eller det skal<br />
jeg i hvert fald lige om lidt. 23.<br />
december. Vagns Krostue. For<br />
at møde de gamle venner og<br />
bekendte. Og en masse andre,<br />
som har samme tradition. En<br />
årligt tilbagevendende <strong>Brande</strong>begivenhed<br />
for alle med tid og<br />
lyst og mulighed. Ses vi?<br />
PS: Til dig jeg ramte med snebolden<br />
– undskyld.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 41
42<br />
Hilsen fra Argentina ntina<br />
Peter Gjaldbæk fra<br />
<strong>Brande</strong> er i år af Rotary<br />
i <strong>Brande</strong> udsendt som<br />
udvekslingsstudent til<br />
Argentina. Her beretter<br />
han om nogle af sine<br />
oplevelser.<br />
Jeg håber, I nyder tilværelsen<br />
hjemme i Danmark, for jeg nyder<br />
min hernede fuldt ud. Siden jeg<br />
skrev til jer sidst, er der da også<br />
sket noget spændene, både i<br />
familien, i skolen og med Rotary<br />
hernede, som jeg da lige synes I<br />
skal høre om.<br />
I skolen, som nævnt i tidligere<br />
brev er en landbrugsskole, har<br />
vi f.eks. lært at fange køer med<br />
lasso – og ja, det er bestemt<br />
sværere end man tror, så jeg er<br />
altså ikke verdensmester endnu,<br />
men det skal nok komme en dag.<br />
Som det store emne i skolen<br />
lige for tiden, har vi haft om:<br />
”Hvordan man ”stjæler” sæden<br />
fra en tyr”. Fint nok for mig –<br />
det skal vi vel bruge maskiner<br />
til. Men nej, der blev jeg sgu<br />
overrasket. Vi skulle have fat i<br />
en tyr og en ko. Og så skulle de<br />
ellers i gang med deres form for<br />
lagengymnastik – eller hvad man<br />
kalder det blandt køer – og når<br />
de så er i gang, skal man egentlig<br />
afbryde deres lille leg, ved at tage<br />
fat på tyrens ”sjover” med sin<br />
egen hånd, og så putte den ind i<br />
en kunstig skede, og derfra skal<br />
man ellers bare sørge for at tyren<br />
fortsætter med at være tilfreds.<br />
Og når tyren så er færdig, trækker<br />
man sig ellers ud, og så skal<br />
sæden ellers bare opbevares ved<br />
37 grader. Om det er en smule<br />
ulækkert... ja.<br />
I skolen er de i gang med deres<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
sidste årsprøver, da deres skoleår<br />
er anderledes end vores, så vi<br />
skal til at have sommerferie nu.<br />
Jeg tager ikke prøverne, så jeg<br />
sidder på diskoteket sammen<br />
med de andre, som heller ikke<br />
har prøver på det tidspunkt. Jeg<br />
tog dog en prøve i engelsk og fi k<br />
95% rigtige, så det er jeg godt<br />
tilfreds med.<br />
Med Rotary hernede har vi alle<br />
fået fornyet vores VISA. Det var<br />
lidt af en bøvlet oplevelse. Vi fi k<br />
at vide, at vi skulle på en rejse til<br />
Uruguay for at få dem fornyet, og<br />
vi havde en dag til at tilmelde os.<br />
Uden vi vidste, hvad det kostede,<br />
hvor lang tid eller noget som<br />
helst.<br />
Men vi fi k det dog løst og kom<br />
med - og så kunne vi næsten<br />
ikke komme af turen igen. Vi<br />
havde fået at vide, turen ville vare<br />
4 dage, men 3. dag fi nder vi ud<br />
af, at vi bliver sat af på en tankstation<br />
11 km. fra en by, og 150<br />
km fra vores by, som vi bor i. Så<br />
der skulle vi i gang med at ringe<br />
til familier og counsellor for at<br />
høre, hvordan vi kom hjem, midt<br />
om natten søndag til mandag.<br />
Men vi kom hjem.<br />
Men ellers kan jeg rigtig godt<br />
lide vores Rotary Klub hernede<br />
og de er rigtig hjælpsomme, plus<br />
min counsellor snakker dansk,<br />
så det er da også dejligt lige at<br />
få snakket lidt dansk en gang i<br />
mellem.<br />
I familien har vi haft besøg af<br />
moderens forældre som bor i<br />
Mar del Plata, de kom og var<br />
her en hel weekend. Det var nu<br />
meget hyggeligt.<br />
Men ellers er familien jo stadig<br />
den samme. Og jeg skulle efter<br />
planen skifte familie den 5.<br />
januar.<br />
Jeg har været så heldig at mødes<br />
Peter står sammen med en tidligere<br />
udvekslingsstudent Fran, som<br />
bor i Argentina. Fran har været<br />
udvekslingsstudent her i <strong>Brande</strong><br />
2004/2005.<br />
med Fran som var udvekslingsstudent<br />
i <strong>Brande</strong> i 2004/2005.<br />
Fran boede hos os i 4 måneder,<br />
så jeg har altid ønsket at mødes<br />
med ham, hvis jeg kom til Argentina<br />
og det lykkes. Jeg husker<br />
Fran som en stor legedreng, men<br />
nu var han jo en voksen mand.<br />
Så det var lidt underligt at se<br />
ham igen. Vi har aftalt, at vi skal<br />
ses igen inden jeg rejser hjem til<br />
Danmark.<br />
Jeg har det rigtig godt her, og har<br />
på intet tidspunkt tænkt på at<br />
overveje at tage hjem, da jeg har<br />
fået nogle utrolig gode venner<br />
hernede. Både folk fra Argentina<br />
og andre udvekslingsstudenter.<br />
Til sidst vil jeg da lige minde<br />
jer om, at I skal nyde vinteren<br />
og kulden hjemme i Danmark,<br />
mens jeg, her i denne 3 måneders<br />
lange SOMMERferie, skal<br />
bo i en strandby sammen med<br />
mine familier og venner.<br />
Endnu en gang tak til Rotary<br />
Klub <strong>Brande</strong> fordi I giver mig<br />
denne oplevelse, det er jeg Jer<br />
meget taknemmelig for.<br />
Peter Gjaldbæk
ERHVERVS- OG UDDANNELSESRETTET – ISÆR FOR ORDBLINDE!<br />
H E R N I N G V E J 1 4 · 7 3 3 0 B R A N D E · T L F . 9 7 1 8 4 5 4 5 · B R A N D E H S . D K · Å R S P L A K A T E N 2 0 1 1 · A C R Y L P Å L Æ R R E D A F K I R S T E N L Y N G E M A D S E N
44<br />
Året 2010 i glimt<br />
Den 9. januar kunne <strong>Brande</strong><br />
Taekwondo Klub festligholde<br />
indvielsen af sportens elitecenter<br />
under Dansk Taekwondo<br />
Forbund. Det har til huse på<br />
Dalgasskolen.<br />
I januar kunne Folkekirkens<br />
Nødhjælp markere 30 år med<br />
genbrugsbutik i byen.<br />
Den 30. januar kunne Skærlund<br />
Forsamlingshus fejre 100-års<br />
jubilæum.<br />
I januar kunne Foreningen<br />
Norden fejre 60-års jubilæum. I<br />
den tid foreningen har eksisteret<br />
har man kun haft to formænd,<br />
nemlig provst Kr. Otte og Nancy<br />
Nielsen, som har beklædt posten<br />
siden 1972.<br />
Hos damerne blev årets fi rmaskydning<br />
vundet af holdet fra<br />
Siemens, mens holdet fra Serup<br />
Olesen var bedst hos herrerne.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Individuelt vandt Jytte Lund fra<br />
Siemens, mens Peter Rasmussen<br />
fra Bestseller var bedst hos<br />
herrerne.<br />
I februar kunne <strong>Brande</strong> Højskole<br />
markere indvielsen af sin seneste<br />
udvidelse, der rummer en fl ot<br />
stor festsal samt en glassal med<br />
masser af muligheder.<br />
I begyndelsen af marts kunne<br />
Korskolen ved <strong>Brande</strong> Kirke<br />
markere, at man havde sunget<br />
i 25 år.<br />
Ved generalforsamlingen i<br />
<strong>Brande</strong> Venstre blev 34-årige<br />
Morten Bak Pedersen valgt som<br />
ny formand. Han afl øste Karlo<br />
Kragsig Kristensen.<br />
I marts blev tidligere bibliotekar<br />
Thorkild Kjær udnævnt til<br />
æresmedlem i Lokal- og Slægtshistorisk<br />
Forening for <strong>Brande</strong> og<br />
Omegn.<br />
Lørdag den 30. januar 2010 kunne Skærlund Forsamlingshus markere sin<br />
100 års fødselsdag, og mange gæster var mødt frem for at fejre den runde<br />
dag. Blandt andet en gruppe tidligere formænd med den nuværende i spidsen.<br />
Fra venstres ses Søren Skærlund, Henning Nielsen, Peter Eriksen, Herluf<br />
Mortensen, Lars Mathiesen, Ida Pedersen, Poul Pedersen, nuværende formand<br />
Aage Nielsen og Sigvald Holmgaard.<br />
I slutningen af marts kunne<br />
Brandtex fejre 75-års jubilæum.<br />
I maj kunne <strong>Brande</strong> Folkekor<br />
markere sig 25-års jubilæum.<br />
Ved <strong>Brande</strong> Marked lørdag den<br />
29. maj kårede <strong>Brande</strong> Borgerforening<br />
Ole Berg Mortensen<br />
som ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong>”.<br />
Søndag den 30. maj var <strong>Brande</strong><br />
Kirke fyldt af sognebørn, der<br />
ønskede at tage afsked med sognepræst<br />
Inge Marie Mols efter 36<br />
år i embedet.<br />
Den 18. juni markerede Handelsbankens<br />
direktør, Benny Larsen<br />
sit 40-års jubilæum i banken.<br />
Den 1. juli markerede organist<br />
Irma Andersen sit 25-års jubilæum<br />
som organist ved <strong>Brande</strong><br />
og Uhre kirker med en koncert<br />
i Uhre kirke.<br />
For en kort stund kom <strong>Brande</strong><br />
Tæppet frem i dagens lys. Det havde<br />
været opmagasineret i kælderen<br />
under <strong>Brande</strong> Bibliotek, som blev<br />
oversvømmet i august.
I juli blev gavlmaleriet ”Rene<br />
linjer” i Jernbanegade renoveret.<br />
Gavlmaleriet stammer fra 1990<br />
og er malet af norske Adolph<br />
Denis Horn, der deltog i genindvielsen.<br />
Den 1. august kunne salgsassistent<br />
Jette Nielsen fejre 40-års<br />
jubilæum i Kvickly <strong>Brande</strong>.<br />
I slutningen af juli kunne man<br />
afholde fernisering på den sidste<br />
udstilling efter Den Internationale<br />
Workshop for Billedkunstnere.<br />
Den første workshop fandt<br />
sted i 1993 i Remisen<strong>Brande</strong>.<br />
Den 15. august kunne Tove<br />
Vingborg fejre 40-års jubilæum<br />
i Handelsbanken. Samme dag<br />
markerede Hanne O. Eriksen og<br />
Annette Krogstrup deres 25-års<br />
jubilæum i banken.<br />
Onsdag den 18. august oplevede<br />
<strong>Brande</strong> nogle af sine værste oversvømmelser<br />
i mange år. Regnen<br />
væltede ned med mange skader<br />
til følge. Åen gik over sine bredde<br />
og adskillige huse fik vand i<br />
kældre og stuer. Blandt andet<br />
forvoldte vandet store skader på<br />
<strong>Brande</strong> Musikskole.<br />
Den 1. september kunne Svend<br />
E. Rasmussen fejre 25-års jubilæum<br />
med S.E. Biler på Brandlundvej.<br />
I september trampede dygtige<br />
cykelfræsere i Uhre 100.000 kr.<br />
ind til et nyt fl ygel til skolen.<br />
Den 23. september kunne<br />
<strong>Brande</strong> Soroptimistklub fejre<br />
10-års jubilæum.<br />
Den 1. oktober overtog Gitte<br />
Schnedler Colorame på Torvet<br />
efter Rasmus Sørensen.<br />
Efter to tvangsauktioner lyk-<br />
kedes det Erik Møller og Jakob<br />
Brun at købe Rio <strong>Brande</strong> med<br />
henblik på at renovere bygningen<br />
og indrette lejligheder.<br />
Den 1. oktober kunne Ulla og<br />
Mogens Petersen markere 30-års<br />
jubilæum med MP Boligtekstil.<br />
I slutningen af oktober åbnede<br />
Den Jyske Sparekasse en afdeling<br />
i <strong>Brande</strong> med Peter Munkholm<br />
som leder. Banken har til huse i<br />
det gamle rådhus på Storegade.<br />
Ved Løvfaldsfesten i Blåhøj blev<br />
Erik Thomsen udnævnt til ”<strong>Årets</strong><br />
borger i Blåhøj”.<br />
Den 1. november kunne Dorthe<br />
Vestergaard Hansen fejre 25-års<br />
jubilæum i Nordea.<br />
Teaterkompagniet havde stor<br />
succes med forestillingen ”Midt<br />
om Natten” i Remisen<strong>Brande</strong>.<br />
Den 1. november kunne Jan<br />
Svendsen præsentere ”Ved urhanens<br />
fjer” <strong>Brande</strong> Kommunes<br />
historie 1970-2010.<br />
Den 26. november kunne <strong>Brande</strong><br />
Elværk fejre 100-års jubilæum<br />
og samme dag kunne frisørmester<br />
Jacob O. Madsen markere,<br />
Vikingerne indtog Blåhøj ved årets sommerfest.<br />
at han havde været formand i 31<br />
år – og dagen efter rundede han<br />
selv de 90.<br />
I november blev Ikast-<strong>Brande</strong><br />
Kommune sunget sammen ved<br />
et stort korarrangement for alle<br />
kor i kommunen. Det foregik i<br />
Remisen<strong>Brande</strong>.<br />
Ole Berg Mortensen blev kåret som<br />
”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong> 2010”.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 45
46<br />
Året i glimt 2011<br />
Ved årsskiftet kunne optiker<br />
Hanne Damgaard Hald fejre<br />
20-års jubilæum med <strong>Brande</strong><br />
Brillecenter.<br />
Lørdag den 26. februar kunne<br />
Drantum Forsamlingshus fejre<br />
genindvielse efter en omfattende<br />
restaurering og ombygning.<br />
Hermed er forsamlingshuset<br />
i fi n stand, når det i 2012 kan<br />
markere 100-års fødselsdag.<br />
I marts, efter 41 år som møbelhandler<br />
i <strong>Brande</strong>, besluttede<br />
Ole Møbjerg at lukke sin butik,<br />
<strong>Brande</strong> Bolighus<br />
Den 25. marts blev Tania Dondes<br />
Christensen, ny sognepræst<br />
i <strong>Brande</strong>, ordineret i Viborg<br />
Domkirke.<br />
I slutningen af marts kunne<br />
Henrik Kraglund, formand for<br />
<strong>Brande</strong> Fjernvarme tage det<br />
første spadestik til værkets nye<br />
fl isfyr på Mylius Erichsensvej.<br />
Den 1. april overtog Jette Nielsen<br />
stafetten som turistchef efter<br />
Jytte Gottlieb.<br />
Den 1. april kunne frisørmester<br />
Peter Mikkelsen fejre 20-års<br />
jubilæum som selvstændig frisør<br />
i <strong>Brande</strong>.<br />
Den 12. april blev Dina Blomstrand<br />
valgt til ny formand for<br />
<strong>Brande</strong> Handelsstandsforening.<br />
Hun afl øste Hans Ulbrichsen, der<br />
få måneder forinden midlertidigt<br />
overtog posten fra Ulla Sørensen.<br />
I slutningen af april flyttede<br />
Butik Tankestrejf ind i nye lokaler<br />
i Storegade 40.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011<br />
Den 1. maj tiltrådte Henrik<br />
Overgaard stillingen som ny<br />
afdelingsdirektør i Handelsbanken.<br />
Han afl øste Benny Larsen.<br />
Den 1. maj kunne Centrum<br />
Farver Colorama fejre 75-års<br />
jubilæum.<br />
Den 1. maj kunne Arne og Marianne<br />
Andersen fejre 30 år med<br />
Hotel Dalgas.<br />
I maj kunne Bjarne Kristensen<br />
fejre 45-års jubilæum hos Euromaster<br />
i <strong>Brande</strong>.<br />
I maj måned blev gavlmaleriet<br />
”Dødens Eliksir” på Stationsvej<br />
5 renoveret for fjerde gang.<br />
Gavlmaleriet, der stammer fra<br />
1970 er malet af norske Adolph<br />
Denis Horn.<br />
I slutningen af maj markerede<br />
bestyrelsen bag Uhre Mølle<br />
genindvielsen af møllens gamle<br />
pakhus efter endt restaurering.<br />
Den 31. maj kunne Ragnhild<br />
Christensen, Skolestien 1, fejre<br />
sin 100-års fødselsdag.<br />
Den 1. juni kunne Niels Henrik<br />
Nielsen markere sit 40-års jubilæum<br />
som ansat i kommunen.<br />
Den 1. juni fejrede erhvervskundemedarbejder<br />
Lene Holm<br />
25-års jubilæum i Nordea.<br />
Midt i juni tiltrådte Sigurd<br />
Kristensen stillingen som ny<br />
halinspektør i <strong>Brande</strong> Hallerne.<br />
Han afl øste Martin Reinevald.<br />
I juni ansatte <strong>Brande</strong> Handelsstandsforening<br />
Thomas Juul<br />
som ny citychef.<br />
Ved <strong>Brande</strong> Marked den 18. juni<br />
udnævnte <strong>Brande</strong> Borgerforening<br />
Jan Glud Østergård, souschef<br />
i Ikast-<strong>Brande</strong> Musikskole<br />
til ”<strong>Årets</strong> <strong>Brandit</strong> 2011”.<br />
Glenn Holm Frandsen fra<br />
<strong>Brande</strong> Jagtforening skød sig til<br />
DM-guld i Nordisk Kombinationsskydning.<br />
Den 4. juli var Lillian Rauff i<br />
audiens hos Dronning Margrethe<br />
for at takke for fortjenstme-<br />
Børnene fra byens børneinstitutioner dannede et farvestrålende optog i<br />
forbindelse med <strong>Brande</strong> Marked.
daljen hun havde modtaget for<br />
40 års tjeneste i Flyvevåbnet.<br />
Den 9. juli kunne Hanne Madsbjerg<br />
fejre 40-års jubilæum i<br />
Handelsbanken.<br />
I begyndelsen af juli blev det<br />
første spadestik til en ny Faktabutik<br />
på Østre Allé taget. Butikken<br />
åbnede den 24. november.<br />
Den 1. august åbnede Simone<br />
Søderberg butikken ”Dyrenes<br />
Lykke” i Storegade.<br />
Den 1. august kunne Margit<br />
Risbjerg fejre 40-års jubilæum i<br />
kommunens tjeneste.<br />
Den 2. august markerede skoleleder<br />
Susanne Rasmussen, viceskoleleder<br />
Bodil Schulz og skolebibliotekar<br />
Bitten Jacobsen på<br />
Dalgasskolen 25-års jubilæum.<br />
Fredag den 12. og lørdag den 13.<br />
august markerede Lions Club<br />
10-års jubilæet for Sensommer<br />
Rock med to dages fuld musik.<br />
I august blev Lars Heide ansat<br />
som ny forpagter af klubhuset<br />
på <strong>Brande</strong> Stadion.<br />
Glenn Holm Frandsen fra <strong>Brande</strong><br />
Jagtforening skød sig til DM-guld i<br />
Nordisk Kombinationsskydning.<br />
Den 1. september kunne Jette<br />
Kaas Pedersen fejre 25-års jubilæum<br />
i Den jyske Sparekasse.<br />
I september blev Ikast-<strong>Brande</strong><br />
Kommune for andet år i træk<br />
udnævnt til ”<strong>Årets</strong> Erhvervskommune”.<br />
Den 15. september kunne Pia<br />
Høj fejrer 25-års jubilæum i<br />
Handelsbanken.<br />
Den 16. september fejrede Dorit<br />
Haahr 25-års jubilæum hos BTX<br />
Group.<br />
Den 23. september fejrede Uhre<br />
Vindmøllelaug sit 25-års jubilæum<br />
med navngivning af 3<br />
MW-møllen i Drantum.<br />
Den 1. oktober blev Jimmy<br />
Andersen udnævnt til ny direktør<br />
for Stark i <strong>Brande</strong>.<br />
Den 1. november kunne Yvonne<br />
Fuglsang fejre 25-års jubilæum<br />
i Handelsbanken.<br />
Den 1. november kunne Jytte<br />
Frydensbjerg fejre 25-års jubilæum<br />
som sekretær på Uhre<br />
Friskole.<br />
Børn festligt udklædt til <strong>Brande</strong><br />
Marked.<br />
Den 3. november åbnede optiker<br />
Hanne Damgaard Hald sin nye<br />
butik, <strong>Brande</strong> Smykkecenter<br />
Ved Løvfaldsfesten i Blåhøj blev<br />
Karina Faartoft kåret til ”<strong>Årets</strong><br />
Blåhøj-borger”.<br />
Den 8. november blev <strong>Brande</strong><br />
Fjernvarmeværks fl isanlæg sat<br />
i gang.<br />
I november havde Teaterkompagniet<br />
stor succes med ”Styrmand<br />
Karlsens Flammer”.<br />
Den 10. november blev Danske<br />
Bank i <strong>Brande</strong> udsat for røveri.<br />
Den 17. november havde <strong>Brande</strong><br />
Soroptimistklub 370 gæster til<br />
modeshow i Remisen<strong>Brande</strong>.<br />
Det gav et overskud på 130.000<br />
kr. til fordel for NANU-børn, der<br />
arbejder for bedre forhold for<br />
grønlandske børn.<br />
Den 17. november åbnede Rema<br />
1000 sin nye butik på Vestergårdsvej<br />
3.<br />
Den 24. november fl yttede Fakta<br />
fra Kirkegade og til nybygget<br />
butik på Østre Allé.<br />
Den 26. november markerede<br />
<strong>Brande</strong> Atlet Klub sit 75-års<br />
jubilæum med boksestævne i<br />
<strong>Brande</strong> Hallerne.<br />
Redaktionen er sluttet den 1.<br />
december.<br />
<strong>Brande</strong> Jul 2011 47
året går på hæld...<br />
MERE DIG DIG<br />
Peter Munkholm<br />
filialchef<br />
tlf.: 97 14 81 02<br />
GLADE OG TILFREDSE KUNDER LØFTER<br />
JULESTEMNINGEN ENDNU MERE ...<br />
Erik René Pedersen<br />
erhvervsrådgiver<br />
tlf.: 97 14 81 03<br />
Tanja Hansen<br />
erhvervsrådgiver<br />
tlf.: 96 60 14 79<br />
2011 har været et travlt år i Den Jyske Sparekasse<br />
i <strong>Brande</strong> og det er vi naturligvis taknemlige for.<br />
Rigtig mange private og erhvervsvirksomheder<br />
fra lokalområdet har valgt at blive kunder hos os<br />
og indlede et samarbejde, hvor fortrolighed, tillid<br />
og gensidig respekt er nøgleværdier!<br />
Jette Kaas Pedersen<br />
kundemedarbejder<br />
tlf.: 97 14 81 05<br />
Jette Meyer Pedersen<br />
kundemedarbejder<br />
tlf.: 97 14 81 04<br />
Joan Johnsen Hansen<br />
kunderådgiver<br />
tlf.: 97 14 81 06<br />
I din lokale sparekasse er hjælp og gode råd aldrig<br />
længere væk end et telefonopkald, en smsbesked<br />
eller et museklik.<br />
Vi vil gerne ønske kunder, samarbejdspartnere og<br />
venner af huset en god jul og et godt nytår. Vi<br />
glæder os til at have travlt igen i 2012.<br />
Storegade 5 | 7330 <strong>Brande</strong> | Tlf. 97 14 81 00 | www.djs.dk