Sømandens våde grav, s. 103-167 - Handels- og Søfartsmuseet
Sømandens våde grav, s. 103-167 - Handels- og Søfartsmuseet
Sømandens våde grav, s. 103-167 - Handels- og Søfartsmuseet
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
vis, spredte de d<strong>og</strong> gru. Allermest kendt er den tro, at rotterne<br />
ville »forlade det synkende skib«, når det lå i havn før sin sidste<br />
rejse. Det samme fortælles forøvrigt om skibshunden, <strong>og</strong> ligeledes<br />
om skibets værneånd, skibsnissen.<br />
O^så den enkelte sømands forestående død kunne markeres<br />
af forvarsler herom. Fugle kunne sætte sig i riggen, eller en haj<br />
kunne luske bag skibet i dagevis, <strong>og</strong> en eller anden sømand fik<br />
nemt den overbevisning, at det var ham, det gjaldt. Et blåt lys,<br />
den såkaldte ligild eller nålld (nå = lig), kunne Iagttages ude<br />
over søen, - et sikkert tegn på, at én skulle drukne dér; man<br />
kunne skimte en ligkiste anbragt oppe i riggen; én kunne høre<br />
en kirkeklokke ringe eller et drikkeglas klinge, - altsammen<br />
sikre tegn. Måske fik sømanden i drømme et forvarsel om sin<br />
død. Var det 1 land, kunne han så lade sig afmønstre eller nægte<br />
at gå med, hvis han da ikke uden at knurre hengav sig til sin<br />
skæbne. Synske kammerater kunne se en mystisk skikkelse, måske<br />
vedkommendes dobbeltgænger, gå hen <strong>og</strong> læne sig over en<br />
sømands køje, eller de så ham falde overbord. Hvis han så oven<br />
i købet lå på maven <strong>og</strong> sov i sin køje med næsen i puden, var det<br />
tydeligt nok, for i denne stilling flød ligene rundt i søen, vidste<br />
man.<br />
Havet er hedensk <strong>og</strong> kræver ofre<br />
Efter gammel kristen overtro er havet hedensk, vel fordi det<br />
mentes at være fyldt med uhyggelige væsner. Da Satan eller Lucifer<br />
<strong>og</strong> hans engle blev udstødt fra himlen, faldt n<strong>og</strong>le af dem<br />
på jorden, siger en folkelig overlevering, <strong>og</strong> de blev til bjergfolk<br />
eller underjordiske, nisser <strong>og</strong> trolde, mens andre faldt i søen <strong>og</strong><br />
blev til havfolk: havmænd <strong>og</strong> havfruer. Desuden vrimlede det<br />
med sælsomme havuhyrer: søslanger, kraker (kæmpefisk), havtrolde<br />
osv. Man var på det rene med, at disse væsner forlangte<br />
menneskeofre; selv den fredsommeligt udseende havmand åd<br />
druknede søfolk, mente man. Det var derfor en almindelig tro,<br />
at disse uhyrer var berettigede til sådanne ofre, ellers ville de<br />
108