You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
at redde sit eget og sine kunders liv, men i hans heltemodige handling<br />
vækkes en del af Toms identitet igen til live, <strong>som</strong> han længe har<br />
forsøgt at holde skjult.<br />
A History of Violence tematiserer splittelsen mellem familiefaren Tom<br />
og hans alter ego, gangsteren Joey Cusack, hvori lystens dobbelthed<br />
symboliseres. Tom repræsenterer de borgerlige værdier, det<br />
uskyldsrene, konventionelle, familiemæssige og moralske, mens Joey<br />
repræsenterer lysten til det grænseoverskridende, det dystre,<br />
aggressive og angstfremkaldende. Cronenbergs film spiller ofte på<br />
denne dobbelthed, der ligger i den samtidige følelse af lyst og ubehag,<br />
mennesker oplever, når de ser voldelige og seksuelle billeder. Det er<br />
når vi er styret af super-ego'et, at vi føler et ubehag ved disse billeder.<br />
Sammenlign eksempelvis forskellen på at se en eksplicit sexscene<br />
alene med situationen, hvor du ser den med dine forældre. I filmen<br />
kommer forskellen på den norm-drevne og drift-drevne side af det<br />
menneskelige lystprincip til syne, når vi ser henholdsvis Tom og Joey<br />
dyrke sex med Edie (se fig. 6-7).<br />
I den første af de to sexscener forføres Tom af Edie, der har iklædt sig<br />
en cheerleader-uniform. Sexscenens uskyldsrenhed understreges<br />
yderligere af, at seancen foregår i pigeværelset i forældrenes hus.<br />
Selve akten er præget af ømhed og tryghed og indeholder en uskyldig<br />
leg med det farlige. Idet Edie springer på Tom, skriger hun fjantet ”go<br />
wild!” på ægte cheerleader-maner; intetanende om at begrebet ’vild<br />
sex’ snart skal få en helt anden betydning. Frem for ømt starter filmens<br />
anden sexscene voldeligt. Edie slår Joey, der tager kvælertag på hende<br />
og trænger sig ind mellem hendes ben i en scene, der er præget af<br />
lige dele aggression og lyst. Det faretruende og ekstreme har <strong>som</strong> altid<br />
hos Cronenberg en særlig pirrende tiltrækningskræft. Modsat Tom er<br />
Joey den aktive elsker, der tager, hvad han vil have, hvilket længe<br />
holder seeren i tvivl om, hvorvidt der er tale om voldtægt.<br />
Sexscenerne repræsenter således en splittelse i det enkelte individ<br />
mellem en socialiserende og hensynstagende impuls på den ene side<br />
og det driftsbaserede på den anden. Denne dobbelthed findes ifølge<br />
Freud (se Freud [1962 og 1964]) i alle individer og dette forklarer, at<br />
seeren kan opleve, at visse billeder på én gang kan virke både<br />
frastødende og tiltrækkende. Cronenbergs opbygning af den sekvens,<br />
hvor Tom dræber de to mænd i sin diner, er designet til at udpensle<br />
voldens dobbeltrolle. Den første del af scenen er typisk for<br />
mainstreamfilm: Tom vrister pistolen fra gerningsmændene og<br />
neutraliserer truslen. De fleste seere vil givetvis opleve en<br />
driftsbaseret forhåbning om voldens indtræden og et ønske om, at de<br />
to forbrydere uskadeliggøres. Dette er en ganske normal måde at<br />
forholde sig til filmisk vold. Det er derimod først i sekvensens<br />
afslutning, at den anden side og dermed dobbeltheden tydeliggøres. I<br />
mainstreamfilm er volden normalt gjort spiselig, idet dens skyggeside<br />
og negative konsekvenser bliver tilsidesat. Efter<strong>som</strong> der ingen<br />
konsekvenser er ved volden, er der heller ingen grund til at have<br />
moralske skrupler, mens man overværer og lytter til den. Men i A<br />
History of Violence bliver volden udpenslet, idet vi ser forbryderens<br />
fuldstændigt maltrakterede ansigt. Hermed introduceres et øjebliks<br />
tvivl om voldens ellers selvindlysende retfærdighed, hvilket<br />
understreges ved, at Cronenberg klipper til et billede af Toms og en<br />
medarbejders chokerede ansigter (fig. 8-10). I mainstreamfilmen bliver<br />
volden ofte reduceret til en selvfølgelighed og opfattet på lighed med<br />
en simpel bortskaffelse af uønskede forhindringer. Det ironiske er, at<br />
Cronenberg netop ved at fremstille volden i sin absolutte gru og<br />
brutalitet tilskynder, at tilskueren forholder sig til volden og dens<br />
konsekvenser. A History of Violence er en refleksion over og et forsvar<br />
af den brutale udpensling af vold, der kendetegner flere af<br />
Cronenbergs tidligere værker <strong>som</strong> Scanners (1981), Videodrome<br />
(1983) og Fluen (1986). Lige<strong>som</strong> Tom har også Cronenberg ”a history<br />
of violence”, og filmens titel bliver i den forstand en reference til den<br />
dobbeltrolle, hvormed man kan forstå hans karakteristisk urovækkende<br />
billedsprog.<br />
Den farlige metode<br />
A Dangerous Method er på overfladen den af Cronenbergs film, der<br />
forholder sig mest direkte og uforstilt til psykoanalysen. Ved første<br />
øjekast ligner det et intelligent, traditionelt fortalt historisk drama om<br />
psykoanalysens spæde år uden instruktørens karakteristiske signatur.<br />
Men selvom at det er en film, der ganske eksplicit udforsker<br />
psykoanalysen, og hvis hovedtema er det samme <strong>som</strong> psykoanalysens,<br />
nemlig menneskets splittelse mellem egoistiske drifter og fællesskabets<br />
snærende konventioner og bånd, kan man spørge, om filmen ikke<br />
alligevel har fundet plads til Cronenbergs egne idiosynkrasier? Skeler<br />
man til resten af Cronenbergs film viser det sig, at den faktisk giver<br />
Cronenberg anledning til at bearbejde og forholde sig til de<br />
psykoanalytiske ”misfostre” – altså Cronenbergs subjektive filmiske<br />
bearbejdninger af psykoanalytiske tematikker – <strong>som</strong> er så centrale i<br />
hans tidligere film. Dette særligt i måden den psykoanalytiske<br />
Fig. 6-7: Cronenberg kontrasterer den<br />
uskyldsrene og den aggressive form for<br />
sex, <strong>som</strong> parret Stall har før og efter, at<br />
Toms dystre fortid er blevet afsløret.<br />
Fig. 8-10: Volden og dens konsekvenser er<br />
ekstremt udpenslet i Cronenbergs<br />
metafilmiske A History of Violence.