Voldsramte kvinder - Lisegaarden
Voldsramte kvinder - Lisegaarden
Voldsramte kvinder - Lisegaarden
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong><br />
- Som udsættes for vold fra nuværende<br />
eller tidligere partner<br />
Udarbejdet af socialrådgiverstuderende ved Aalborg Universitet:<br />
Iben Beltoft Ørbæk & Betina Vestergaard<br />
1
Titelblad<br />
Denne opgave er udarbejdet af studerende på socialrådgiveruddannelsen ved Aalborg<br />
Universitet, som led i et uddannelsesforløb. Den foreligger urettet og ukommenteret fra<br />
socialrådgiveruddannelsens side og er således et udtryk for forfatternes egne synspunkter.<br />
Raportens tidsramme: 01.09.2009 - 07.01.2010<br />
Raportens titel: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong> - Som udsættes for vold fra nuværende eller tidligere<br />
partner<br />
Projektgruppe: Gr. 26 - Iben Beltoft Ørbæk og Betina Vestergaard<br />
Vejleder: Eva Caspersen<br />
Forside reference: http://www.dr.dk/NR/rdonlyres/5FBF5543-07CA-40A9-8D78-<br />
CDFD747E6A68/273598/5cafef0e370541da91a6a5a8ceb126fa_vold.jpg<br />
Ekstra: Resume på engelsk<br />
Afleveringsdato 07.01.2010<br />
Bachelorprojekt<br />
Aalborg Universitet<br />
Iben Beltoft Ørbæk:<br />
____________________________________________________________<br />
Betina Vestergaard:<br />
____________________________________________________________<br />
2
Forord<br />
Denne Bacheloropgave omhandler <strong>kvinder</strong> i voldsramte parforhold. Mere specifikt hvad det<br />
psykisk og socialt gør ved <strong>kvinder</strong>ne, at være i et voldeligt parforhold. Vold i familien er<br />
noget der samfundsmæssigt er meget fokus på, ikke desto mindre ses der dog mangelfulde<br />
tiltag i indsatsen ved socialt arbejde på området. Opgaven henvender sig primært til vejledere<br />
og medstuderende på socialrådgiverstudiet.<br />
Individuelt udarbejdede afsnit:<br />
Iben Beltoft Ørbæk:<br />
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv<br />
Voldens konsekvenser for den voldsramte kvinde<br />
Voldens konsekvenser for samfundet<br />
Voldens natur/voldens former<br />
Voldsspiralen<br />
Posttraumatisk Belastningsreaktion<br />
Empowerment teori<br />
Politi<br />
Sundhedsvæsnet<br />
Handlemuligheder<br />
Værktøjskassen – at hjælpe en voldsramt kvinde<br />
Betina Vestergaard:<br />
Voldens omfang – LOKK Voksenstatistik 2008<br />
Forståelsen af partner vold – Kvinderne oplevelser/indre verden<br />
Voldens konsekvenser for voldsudøveren<br />
Voldens konsekvenser for børnene<br />
Voldens drivkraft/Hvad driver de voldelige partnere?<br />
Sorg og Krise teori<br />
Offer/Krænker identitet<br />
Regeringens handlingsplan<br />
Forebyggelse<br />
Krisecentre<br />
3
Indholdsfortegnelse<br />
Titelblad .............................................................................................................................................. 1<br />
Forord .................................................................................................................................................. 3<br />
Indholdsfortegnelse ............................................................................................................................ 4<br />
Indledning/emne ................................................................................................................................. 6<br />
Relevans ............................................................................................................................................... 6<br />
Begrebsafklaring – voldsramte <strong>kvinder</strong> ........................................................................................... 7<br />
Samfundets/omgivelsernes forståelse af partner vold/diskurser ................................................... 7<br />
Socialrådgiverens forståelse af vold mod <strong>kvinder</strong> ........................................................................... 9<br />
Problemfelt ........................................................................................................................................ 10<br />
Afgrænsning ...................................................................................................................................... 10<br />
Formål ............................................................................................................................................... 11<br />
Problemstilling .................................................................................................................................. 11<br />
Problemformulering ......................................................................................................................... 13<br />
Empowerment perspektivet ............................................................................................................ 13<br />
Projektdesign .................................................................................................................................... 17<br />
Metode ............................................................................................................................................... 18<br />
Voldens omfang - LOKK Voksenstatistik 2008 ............................................................................. 18<br />
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv ...................................................................................................... 19<br />
Arbejdets funktion for voldsramte <strong>kvinder</strong> .......................................................................... 19<br />
Voldens betydning for arbejdslivet ...................................................................................... 20<br />
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s involvering af arbejdspladser og sagsbehandlere .............................. 21<br />
Arbejdspladsers mulighed for at hjælpe voldsramte <strong>kvinder</strong> ............................................... 21<br />
Anbefalinger i forhold til arbejdspladser ............................................................................. 22<br />
Sagsbehandlere på jobcentre og sygedagpengekontorer ...................................................... 22<br />
Anbefalinger til sagsbehandlere ........................................................................................... 23<br />
Forståelsen af partner vold – Kvindernes oplevelse/indre verden .............................................. 23<br />
Voldens konsekvenser for den voldsramte kvinde ........................................................................ 25<br />
Voldens konsekvenser for voldsudøver .......................................................................................... 25<br />
Straffeloven ........................................................................................................................... 26<br />
Voldens konsekvenser for børnene ................................................................................................. 26<br />
Forældreansvarsloven .......................................................................................................... 27<br />
Serviceloven ......................................................................................................................... 27<br />
Forvaltningsloven ................................................................................................................. 28<br />
Voldens konsekvenser for samfundet ............................................................................................. 28<br />
Voldens natur/voldens former ......................................................................................................... 28<br />
Voldsspiralen .................................................................................................................................... 29<br />
4
Voldens drivkraft/Hvad driver de voldelige partnere? ................................................................ 30<br />
Sorg og krise ..................................................................................................................................... 31<br />
Chokfasen ............................................................................................................................. 33<br />
Reaktionsfasen ..................................................................................................................... 33<br />
Bearbejdningsfasen .............................................................................................................. 34<br />
Nyorienteringsfasen ............................................................................................................. 34<br />
Posttraumatisk Belastningsreaktion ............................................................................................... 34<br />
Offer/krænker identitet ................................................................................................................... 35<br />
Offer – krænker – frelser trekanten ...................................................................................... 35<br />
Offer karakteristika .............................................................................................................. 35<br />
Krænker/forfølger karakteristika .......................................................................................... 36<br />
Frelseren/hjælperens karakteristika ...................................................................................... 37<br />
Empowerment teori .......................................................................................................................... 37<br />
Dimensioner af empowerment ............................................................................................. 38<br />
Regeringens handlingsplan.............................................................................................................. 41<br />
Forebyggelse ..................................................................................................................................... 42<br />
Krisecentre ........................................................................................................................................ 42<br />
Politi ................................................................................................................................................... 43<br />
Sundhedsvæsnet ............................................................................................................................... 44<br />
Handlemuligheder ............................................................................................................................ 44<br />
Værktøjskassen – at hjælpe en voldsramt kvinde ......................................................................... 45<br />
Case 1 – Mettes historie ................................................................................................................... 49<br />
Delanalyse – Case 1 Mettes historie ................................................................................................ 52<br />
Case 2 – Lises historie ...................................................................................................................... 54<br />
Delanalyse – Case 2 Lises historie ................................................................................................... 57<br />
Sammenfattende analyse ................................................................................................................. 59<br />
Konklusion ........................................................................................................................................ 65<br />
English Abstract ............................................................................................................................... 67<br />
Litteraturliste .................................................................................................................................... 69<br />
5
Indledning/emne<br />
Vi har valgt, at fordybe os i emnet voldsramte <strong>kvinder</strong>, interessen herfor udspringer dels af at<br />
Iben beskæftigede sig med emnet i sin eksamens synopsis i FO1 i sommer, endvidere<br />
provokeres vi af det statistiske billede der tegner sig af hvor mange <strong>kvinder</strong>, der udsættes for<br />
partner vold ikke alene i Danmark, men også internationalt og derfor ikke alene på det<br />
individuelle niveau men i høj grad også på samfunds niveau og transnationalt niveau. Vi<br />
finder emnet interessant ud fra et medmenneskeligt perspektiv, ud fra et samfundsperspektiv<br />
og i høj grad relevant ud fra et socialrådgiver perspektiv, i og med at vi stort set i alle grene af<br />
vores fag potentielt vil møde den voldsramte kvinde selv samt hendes mand og børn. Vi håber<br />
derfor også at denne fordybelse vil bidrage til at kvalificere os yderligere som kommende<br />
socialrådgivere på dette møde.<br />
Relevans<br />
Der findes mange myter og forestillinger om vold i familien, både om dem der udsættes for<br />
volden men også om dem der udøver volden. I sådanne forestillinger forenkles virkeligheden<br />
ofte og kvinden bliver direkte eller indirekte ansvarliggjort for at volden er forekommet. I<br />
bogen ”Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>” af Pia Rovsing Clemmensen fremhæves det<br />
jf. undersøgelsen SUSY 2000, ”at 65.000 <strong>kvinder</strong> hvert år i dette land rammes af fysisk vold<br />
eller voldstrusler, heraf 41.000 fra nuværende eller tidligere partner”, hun problematiserer<br />
videre at ”på trods af voldens udbredelse imødegås problemet i myndighederne udenfor<br />
krisecentrene typisk som et privat anliggende, som et individuelt personligt problem for den<br />
enkelte kvinde”. 1 Clemmensen forsøger, således at skabe en forståelse af vold mod <strong>kvinder</strong><br />
som et samfundsproblem, et fælles anliggende – et socialt problem. I 1980 tilkendegav FN<br />
klart, at vold mod <strong>kvinder</strong> er den mest udbredte og skjulte forbrydelse i verden. Og det er<br />
også i FN’s Beijing-erklæring fra 1995 vi finder den mest dækkende fælles definition af<br />
begrebet ”vold mod <strong>kvinder</strong>” hvilket defineres som følgende ”Udtrykket vold mod <strong>kvinder</strong><br />
betyder enhver kønsbaseret voldshandling, der påfører, eller sandsynligvis vil påføre, <strong>kvinder</strong><br />
fysisk, seksuel eller psykisk skade eller lidelser, herunder trusler om sådanne handlinger,<br />
tvang eller vilkårlig frihedsberøvelse, der finder sted i det offentlige liv eller private liv.” 2<br />
Dertil forekommer volden i forskellige former såsom fysisk vold, seksuel vold,<br />
følelsesmæssig eller psykisk vold, verbal vold eller trusler, økonomisk vold og materiel vold,<br />
fælles for disse former er imidlertid kvindens undertrykkelse og mandens dominans.<br />
1 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 13.<br />
2 Formidlingscenteret for Socialt arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
6
Endvidere er det dokumenteret, at der forekommer vold i familien i alle samfundslag. 3 Vi<br />
finder det derfor meningsfuldt i denne opgave, at beskæftige os med det sociale problem vold<br />
i familien, nærmere afgrænset til at omfatte <strong>kvinder</strong> der udsættes for vold af deres nuværende<br />
eller tidligere partner. Vi ønsker, at undersøge hvordan vi som socialrådgivere i vores<br />
professionelle virke bedst støtter disse <strong>kvinder</strong>.<br />
Begrebsafklaring – voldsramte <strong>kvinder</strong><br />
I nærværende opgave forstår vi begrebet ”voldsramte <strong>kvinder</strong>”, som <strong>kvinder</strong> der udsættes for<br />
handlinger jf. den norske psykolog Per Isdal, som definerer vold således: ”Vold er enhver<br />
handling rettet mot en annen person, som gjennom at denne handling skader, smerter,<br />
skremmer eller krenker, får den personen til at gjøre noe mot sin vilje eller slutte å gjøre noe<br />
den vil”. 4 Isdal vægter ved denne definition, at vold er en handling med et mål og hvor målet<br />
er at påvirke et andet menneske. Der bliver således også en magtforskydning i relationen<br />
mellem parterne. Endvidere indkredses voldsramte <strong>kvinder</strong> som tidligere nævnt, til <strong>kvinder</strong><br />
der udsættes for ovenfornævnte handlinger i forbindelse med parforhold og enten fra<br />
nuværende eller tidligere partnere.<br />
Samfundets/omgivelsernes forståelse af partner vold/diskurser<br />
I forståelsen af partnervold kan der være flere forskellige forståelsesrammer eller diskurser i<br />
spil, på samme tid også hos professionelle om end måske på det ubevidste plan. I Den rette<br />
hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong> fremfører Clemmensen, at et skridt på vejen til en forbedret<br />
hjælp, kunne være en tydeliggørelse af forskellige diskurser. Clemmensen opererer med fire<br />
diskurser:<br />
Psykologisk diskurs: Her ses volden som et psykologisk problem. Psykologiske forklaringer<br />
på volden er meget almindelige. Fokus er på mandens og kvindens psykiske baggrund og på<br />
hvilke årsager der kan være til at henholdsvis han og hun er blevet krænker og offer.<br />
Forklaringen søges i barndom og opvækst. Forklaringer i forhold til manden lægges i<br />
problemer med identitet, selvværd og manderolle. Tankegangen om social arv hører også til<br />
dette perspektiv hvor tankegangen er, at drenge der vokser op med vold selv har en tendens til<br />
at blive voldelige og piger der vokser op med vold, selv har tendens til at finde en voldelig<br />
partner. Dette er blot nogle generelle træk, der findes mange forskellige psykologiske<br />
3 Formidlingscenteret for Socialt arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
4 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 22<br />
7
etninger. Der findes også familieterapeutiske modeller, her i ses ofte på relationen mellem<br />
parterne, og her drages ofte den slutning at både kvinden og manden må finde alternative<br />
måder at forholde sig til hinanden på, herved ligestilles på en måde kvindens ikke-voldelige<br />
handlinger med mandens voldelige handlinger. Erfaringer fra udenlandske mande- og<br />
<strong>kvinder</strong>ådgivninger har vist, at det er mest hensigtsmæssigt at have parterne i terapi hver for<br />
sig, samt at hun har brug for hjælp som offer og han som voldsudøver.<br />
Socialpolitisk diskurs: Her forklares volden ud fra et socialt perspektiv, som et socialt<br />
problem i dårligt stillede familier. Tanken er, at der ophobes negative følelser i manden pga.<br />
arbejdsløshed, materielle eller økonomiske problemer. Her fokuseres der på forskellige typer<br />
af årsagsforklaringer, nogle af disse kan være psykologiske, samt forklares ud fra geografiske<br />
eller kulturelle forhold, samt social arv.<br />
Kønsneutral diskurs: Her er det forestillingen om lighed, at mænd og <strong>kvinder</strong> er lige og frie<br />
individer, som er med til at hindre kvindens mulighed for at reagere og kommunikere, at hun<br />
er blevet mishandlet eller undertrykt. Kønsneutrale ord kan være partnervold, familievold<br />
eller husspektakler. Det fremføres også, at når der tales om ”køn” så refereres der til <strong>kvinder</strong><br />
hvor mænd ofte omtales som ”mennesket”. I relation hertil, mener den engelske<br />
samfundsforsker Jeff Hearn, at det ville være relevant at gøre ”manden” som køn til genstand<br />
for forskning. I og med at det oftest er mænd som bruger vold, må manden som køn<br />
problematiseres. Hearn mener, at forskning i hvordan maskulinitet dannes og hvilken<br />
forbindelse dette har med vold, ville kunne kaste lys på problemet. Samt, at vold mod <strong>kvinder</strong><br />
overordnet kan ses som et forsøg på at mindske <strong>kvinder</strong>s magt og <strong>kvinder</strong>s modstand mod den<br />
herskende magt fordeling. En anden vinkel på køn, er en forklaring på vold mod <strong>kvinder</strong> hvor<br />
kvinden skal leve op til mandens generelle billede af hvordan en kvinde skal være.<br />
Psykologen Else Christensen understøtter denne tankegang i bogen ”Vold ties ikke ihjel” fra<br />
1984, idet hun er inde på, ”at mænd der er voldelige, er konventionelle i deres holdninger til<br />
tilværelsen, specielt med hensyn til kønsroller.” 5 Således har den generelle opfattelse her i<br />
norden om, at der er ligestilling mellem kønnene også konsekvenser for forståelsen af vold<br />
mod <strong>kvinder</strong>, hvis vi alle er lige, kan det være svært for en kvinde, at fortælle at hun er udsat<br />
for vold i hjemmet. Clemmesen skriver videre ”I virkeligheden er der imidlertid ikke<br />
ligestilling mellem kønnene, idet undersøgelser viser at ligestilling langt fra er nået og<br />
5 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 131.<br />
8
undersøgelser viser, at voldens udbredelse er for omfattende til at kunne henvises til at være<br />
et problem for særlige afgrænsede grupper af <strong>kvinder</strong>. At vold mod <strong>kvinder</strong> overhovedet<br />
eksisterer i det omfang, det gør, har måske noget at gøre med manglende ligestilling.” 6<br />
Feministisk diskurs/Kønspolitisk diskurs: Centrale fælles begreber er her køn og magt og<br />
der lægges op til at mænds ansvar for vold i parforhold tydeliggøres. Dette understreges<br />
blandt andet ved benævnelsen ”mænds vold mod <strong>kvinder</strong>” modsat eksempelvis ”vold i<br />
parforhold”. Dertil lægges der op til, at det intentionelle understreges, nemlig ved at vold<br />
bruges for at opnå noget. Der søges ofte efter årsager til volden frem for hensigten med<br />
volden, altså et hvorfor mere end et hvad får han ud af det. Dermed bliver fokus i en<br />
behandlertankegang mere end i et køn og magtperspektiv. Inden for feministisk diskurs findes<br />
der selvfølgelig også forskelligheder, hvor nogle helt afviser behandlertankegangen og andre<br />
kombinerer praktisk psykologbehandling med et køn-, magt- og samfundsperspektiv. Andre<br />
forklaringer går på om man kan forklare mænds vold mod <strong>kvinder</strong> ud fra en patriarkalsk<br />
samfundsstruktur. Altså danner uligheder mellem kønnene et generelt grundlag for mænds<br />
vold og kontrol over <strong>kvinder</strong> i denne forståelsesramme. 7<br />
Om de tre først nævnte diskurser, skriver Clemmensen ”Diskurserne om volden som<br />
psykologiske problemer, sociale problemer og kønsneutrale kan medføre, at volden bliver<br />
opfattet som noget, der rammer en minoritet, og voldsramte <strong>kvinder</strong> kan blive udsat for<br />
marginalisering. Hvis problemet alene ses i den enkelte person, vil det betragtes som et<br />
afgrænset socialt eller individuelt problem og ikke et samfundsproblem. 8<br />
Socialrådgiverens forståelse af vold mod <strong>kvinder</strong><br />
I undersøgelsen af Pia Rovsing Clemmensen som er en del af tidligere nævnte bog ”Den rette<br />
hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>”, har hun blandt andet interviewet fem forskellige<br />
socialrådgivere fra tre forskellige kommuner, tre mænd og to <strong>kvinder</strong>, dette kan naturligvis<br />
ikke bruges til at sige noget generelt om socialrådgiveres forståelse af vold mod <strong>kvinder</strong>, men<br />
blot vise nogle nuancer. Clemmesen når frem til, at sagsbehandlerne primært formulerer sig<br />
indenfor en psykologisk diskurs, magtperspektivet tages først ved nærmere eftertanke i<br />
6 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 131.<br />
7 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>.<br />
8 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 131.<br />
9
etragtning. Alle disse socialrådgivere bevæger sig dog inden for flere forskellige diskurser<br />
på samme tid, dog er den psykologiske diskurs den dominerende forståelsesramme. 9<br />
Problemfelt<br />
I sammenhæng med tidligere nævnte pointe omkring det, at se vold som et samfunds problem,<br />
finder vi det meningsfuldt overordnet at anlægge et empowerment perspektiv på temaet i<br />
projektet. Derudover finder vi det centralt at fokusere på det enkelte udsatte menneskes<br />
ressourcer i vores samfund, og med fokus på ressourcer mener vi, at empowerment som<br />
metode og perspektiv i socialt arbejde kan bidrage til en forbedring af den enkelte udsattes<br />
levevilkår samt være medvirkende til at vi som socialrådgivere bliver mere opmærksomme og<br />
mere eksplicit omkring vores brugeres ulige kår og tabuiserede emner, som eksempelvis vold<br />
i familien. Altså er vores forforståelse af sociale problemer i tråd med følgende udgangspunkt<br />
citeret fra Kokkinns indledning ”sosialt arbeid skal motvirke sosiale problemer og fattigdom<br />
spesielt. Sosialarbeidere har en vigtig rolle når det gjelder å delta i utvlingen av et mer<br />
humant samfunn.” 10 Med empowerment som perspektiv, sættes der dermed også en<br />
målsætning for den enkelte om at blive en ligeværdig deltager i samfundslivet, en deltager<br />
med muligheder og vilje til at håndtere og påvirke eget liv og rammerne omkring det, hvilket<br />
også synes at være omdrejningspunktet i forhold til voldsramte <strong>kvinder</strong>.<br />
Afgrænsning<br />
Vi har valgt, at lægge vores fokus på <strong>kvinder</strong> som udsættes for partnervold, fordi vi mener<br />
dette er relevant ud fra ovenstående problemstilling. Vi er opmærksomme på, at der er<br />
kommet et stigende fokus på vold mod <strong>kvinder</strong> med handicap. Der er ved hjælp af<br />
regeringens handlingsplan fra 2002 blevet rettet mere fokus på denne problematik. 11 Det er et<br />
problem for <strong>kvinder</strong> som sidder i kørestol at kunne komme på krisecentre, der blev i 2003-<br />
2004 bevilliget penge til ombygning af enkelte krisecentre, således at det kunne blive muligt<br />
at modtage <strong>kvinder</strong> i kørestol. For en kvinde med handicap kan det være sværere at være<br />
udsat for vold, da hendes handicap skaber en øget sårbarhed. 12<br />
Endvidere er vi opmærksom på at <strong>kvinder</strong> med anden etnisk herkomst end dansk også ofte<br />
bliver udsat for vold. Krisecentrene oplevede en stigende repræsentation af etnisk<br />
9 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>.<br />
10 Kokkinn, Judy: Profesjonelt sosialt arbeid. Kap. 1 s.17.<br />
11 Bjerre, Lise mf. Vold mod <strong>kvinder</strong> med handicap.<br />
12 http://www.voldoghandicap.dk 30.12.09<br />
10
minoritets<strong>kvinder</strong>, hvilket desværre betød at centrene følte en stigende magtesløshed, da de<br />
ikke var gearet til at tage sig af disse <strong>kvinder</strong>s problemer. Problemet her er tit at <strong>kvinder</strong>ne<br />
bliver straffet dobbelt; dels ved at blive udsat for vold, samt ved at risikere at blive sendt<br />
tilbage til hjemlandet i tilfælde af skilsmisse. 13<br />
Endvidere er det ikke kun <strong>kvinder</strong> som udsættes for vold, men mænd kan også være<br />
voldsramte. Mændene har bare sværere ved at fortælle om dette. Mænd kan også som<br />
<strong>kvinder</strong>ne komme ud i krise situationer, og risikerer i denne situation også at leve som den<br />
undertrykte i et voldeligt forhold. Partnervold mod mænd har ikke i Danmark været belyst på<br />
samme niveau som når vi taler om vold mod <strong>kvinder</strong>. 14<br />
Formål<br />
Hovedformålet med dette projekt er at få et indblik i hvad der er karakteristisk for voldsramte<br />
<strong>kvinder</strong>s livssituation samt finde frem til, hvordan vi som socialrådgivere kan kvalificere<br />
indsatsen i mødet med disse <strong>kvinder</strong>. Altså er formålet todelt og opgaven vil således have dels<br />
et beskrivende sigte samt en handlingsorienteret vinkel. Sekundært er det projektets formål, at<br />
sætte empowerment som begreb på individ niveau i relation til dels den enkelte voldsramte<br />
kvindes livssituation, samt på samfundsniveau i relation til voldsramte <strong>kvinder</strong> som et<br />
samfundsmæssigt problem. Altså som tidligere nævnt er det primære formål med projektet, at<br />
udvide vores egen samt vores medstuderendes horisont hvad angår vold i familien, og dermed<br />
også i form af, med øget viden, at kvalificere vores handlemuligheder i relation til netop<br />
denne problematik. Samt at inspirere til forebyggende initiativer hvor dette måtte være<br />
relevant, som et led i bekæmpelse af vold mod <strong>kvinder</strong>.<br />
Problemstilling<br />
Vi har indledningsvist beskrevet partner vold/vold i familien som et omfattende<br />
fænomen/problem, men hvorfor er det så også relevant og aktuelt netop at kvalificere<br />
indsatsen? En netop udkommet rapport fra Servicestyrelsen, beskæftiger sig netop med dette i<br />
”Kommunernes beredskab i forhold til vold – En spørgeskema undersøgelse om<br />
kommunernes beredskab i forhold til henholdsvis partnervold og æresrelateret vold” 15 .<br />
Undersøgelsen bygger på to spørgeskemaer om henholdsvis partnervold og æresrelateret vold,<br />
som er sendt ud til alle landets kommuner. Vi vil kun her referere til de fund der relaterer sig<br />
13 http://menneskeret.palermo.magenta-aps.dk/tema/CEDAW/etniskvold/ 16.12.09<br />
14 Helweg-Larsen Karin mf.: Vold mod mænd i Danmark.<br />
15 Olsen, Bente Marianne: Kommunernes beredskab i forhold til vold.<br />
11
til den del der omfatter partnervold. Der er 88 % svarende til 86 kommuner der har besvaret<br />
skemaet om partnervold. Undersøgelsen fokuserer på følgende fire områder af partnervold:<br />
Registrering af henvendelser, særligt beredskab, information til borgerne samt<br />
samarbejdspartnere i arbejdet med voldsproblematikkerne. I relation til først nævnte, er der<br />
ikke noget lovkrav om at kommunerne skal føre statistik omkring det samlede antal<br />
henvendelser fra enkeltpersoner til kommunen. Og de fleste kommuner har således heller ikke<br />
noget overblik over dette. Dog svarer 72 % svarende til 59 kommuner at de har haft<br />
henvendelser om partnervold, men at de ikke opgør antallet af enkeltsager, mens 8 %<br />
svarende til 7 kommuner oplyser, at de registrerer disse og at de gennemsnitligt har haft 12<br />
henvendelser om partnervold indenfor de sidste 12 måneder, hvoraf langt de fleste vedrørte<br />
<strong>kvinder</strong>. I relation til et ”særligt beredskab” angiver 21 % svarende til 18 af kommunerne, at<br />
de har et sådan til personer over 18 år. I 27 % af kommunerne er der ansatte der er særligt<br />
uddannede til at tage sig af henvendelser om partnervold, dette svarer til 22 kommuner. 46 %<br />
af kommunerne eller 38 kommuner, svarede at man har en familierådgiver, der kan yde støtte<br />
og vejledning, efter hvad der er beskrevet i SEL § 109 stk. 4 (Denne paragraf er dog kun<br />
gældende for kommuner der er beliggenhedskommune for et midlertidigt botilbud for<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> ed bøn). 56 % eller 47 kommuner der har et eget midlertidigt<br />
botilbud/krisecenter og/eller en formaliseret aftale med eksterne partnere om et sådan<br />
botilbud. 53 % eller svarende til i alt 25 kommuner, har botilbud der kan rumme <strong>kvinder</strong> uden<br />
børn. Med hensyn til udformningen af en skriftlig politik vedr. arbejdet med partnervold, er<br />
det kun 3 kommuner der har et sådan, hvilket svarer til 3,5 %, der har udformet en politik på<br />
området. Endvidere i relation til information til borgerne, er det 22 % eller 19 kommuner, der<br />
har udarbejdet informationsmateriale til borgerne om deres tilbud til personer berørt af<br />
problemstillinger om partnervold. Sidst i forhold til samarbejdspartnere, har 47 % svarende til<br />
40 kommuner svaret at de har et formaliseret samarbejde med eksterne partnere i tilfælde af<br />
konkrete sager om partnervold. Flest kommuner samarbejder med et eller flere<br />
kvindekrisecentre ca. 90 % /36 kommuner samt med politiet henholdsvis 65 %/26 kommuner.<br />
I denne undersøgelse konkluderes det altså, dels at det ikke var muligt at sige noget generelt<br />
omkring antallet af henvendelser. I forhold til at have et særligt beredskab viser<br />
undersøgelsen, at det blot er mellem en femtedel og en fjerdedel der har et sådan. Derudover<br />
har næsten igen af kommunerne udarbejdet en skriftlig politik på området. I undersøgelsen<br />
fremhæves det, at dette aspekt kan ses på baggrund af den tradition, der er på voldsområdet,<br />
12
hvor opgaven historisk er blevet og stadig i vid udstrækning bliver varetaget på<br />
kvindekrisecentre og primært i privat regi. 16<br />
I den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>, argumenterer Clemmensen videre, at indsatsen for<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> stadig ikke er god nok, samt at volden reelt set ikke er anerkendt som et<br />
socialt problem. Hun mener, i tråd med ovenstående undersøgelses fund, at man bl.a. kan se<br />
dette på kommunernes generelle mangel på formuleret politik på området. Hun mener også, at<br />
krisecentrene fungerer som billige løsninger på omfattende sociale problemer, samt at<br />
krisecentrene er for almindelige <strong>kvinder</strong> og børn, alligevel rummer disse beboere der er<br />
behandlingskrævende. Clemmensen fortsætter: ”Der ydes megen god hjælp til voldsramte<br />
<strong>kvinder</strong> fra engagerede enkeltpersoner ansat i krisecentre og i forskellige offentlige<br />
myndigheder, men det er ofte på trods af de muligheder, der er til rådighed<br />
personalemæssigt, i lovgrundlag og i praksis. Efter selv at have arbejdet i et krisecenter i 16<br />
år vil jeg vove den påstand, at indsatsen stadig væk ikke er god nok. Hvis en voldsramt kvinde<br />
skal have en reel mulighed for at forlade en voldelig mand, skal hun have den rette hjælp.<br />
Den hjælp, der tilbydes <strong>kvinder</strong>ne, afspejler de rådende samfundsmæssige holdninger til<br />
volden.” 17<br />
Ovenstående problematikker har således affødt følgende problemformulering.<br />
Problemformulering<br />
”Hvad karakteriserer voldsramte <strong>kvinder</strong>s livssituation og hvad kan vi som<br />
socialrådgivere gøre for at kvalificere den socialfaglige indsats i mødet med voldsramte<br />
<strong>kvinder</strong>?”<br />
Empowerment perspektivet<br />
Vi vil i dette afsnit, introducere opgavens overordnede teoretiske perspektiv ”empowerment”,<br />
da empowerment begrebet dækker over meget forskelligt og peger i flere forskellige<br />
retninger, lige fra managementteorier til personlighedsudvikling, har vi i opgaven forsøgt kun<br />
at redegøre for netop den del af empowerment spektret der er relevant for perspektivet i denne<br />
opgave.<br />
16 Olsen, Bente Marianne: Kommunernes beredskab i forhold til vold.<br />
17 Clemmesen, Pia Rovsing: Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>. s. 14.<br />
13
Empowerment er en tilgang der overvejende er udviklet i USA, Canada og England. I<br />
1970’erne var empowerment hovedsagligt et begreb der fandt anvendelse i relation til<br />
undertrykte gruppers selvorganisering samt sociale bevægelsers kamp mod etnisk, politisk og<br />
økonomisk undertrykkelse i den tredje verden. Begrebet blev udbredt verden over med bogen<br />
”de undertryktes pædagogik” af Paulo Freire (Latinamerika) fra 1974, som definerede<br />
empowerment som evnen til at ”forstå sociale, politiske og økonomiske modsætninger og<br />
evnen til at handle mod virkelighedens undertrykkende elementer” 18 Altså har empowerment<br />
sit udgangspunkt i en kritisk forståelse af samfundet. En ”konfliktteoretisk model” hvor<br />
samfundet er præget af konflikter, uligheder og tvang, hvor konflikter håndteres gennem<br />
”kamp” og hvor magt og afmagt hænger sammen med menneskers samfundsmæssige<br />
placering. Empowerment handler om menneskers muligheder for at influere samfundet uden<br />
dog nødvendigvis at være revolutionære, men forholder sig kritisk til den professionelles rolle<br />
samt relationer mellem mennesker generelt. 19 Empowerment er således udviklet i et samfund<br />
med en anderledes historie, kultur og samt velfærdsudvikling end den danske. Den danske<br />
velfærdsudvikling som er baseret på en solidarisk tankegang med universalitetsprincippet som<br />
bærende element med finansiering over skatten, står naturligvis i kontrast til for eksempel<br />
USA, hvis udvikling mere er karakteriseret ved konkurrence, udlicitering og<br />
forsikringsprincipper, samt en anden organisering af det sociale arbejde og med en større grad<br />
af velgørende og frivilligt arbejde end vi kender til her i landet. Dog kan man sige, at lige<br />
netop denne opgaves tema alligevel nærmer sig ved, at en stor del af det sociale arbejde med<br />
netop voldsramte <strong>kvinder</strong> udspiller sig på krisecentre, i privat regi og med en grad af frivillig<br />
arbejdskraft. Samtidig hævder flere forskere og praktikere i stigende grad, at det giver<br />
mening, at overføre empowerment til danske forhold. 20<br />
Indledningsvist i artiklen ”Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk<br />
handlingsorienteret socialforskning?” i tidsskriftet Social kritik, skriver professor John<br />
Andersen følgende om empowerment: ”Empowerment er et begreb, der sætter fokus på<br />
processer, hvor igennem underprivilegerede grupper bliver i stand til at modvirke afmagt.<br />
Målet er refleksive og myndige mennesker og aktører, med stemme og handlingskapacitet i et<br />
inkluderende samfund.” og han definerer endvidere empowerment således: ”som processer<br />
hvorigennem underprivilegerede individer, sociale grupper og (lokal)samfund forbedrer<br />
18 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 63.<br />
19 Andersen, Maja Lundemark mf.: Empowerment på dansk.<br />
20 Andersen, Maja Lundemark mf.: Empowerment på dansk.<br />
14
deres evne til at skabe, overskue, kontrollere og håndtere materielle, sociale, kulturelle og<br />
symbolske ressourcer.” eller mere direkte ”at sætte i stand til og give evne til” Og fortsætter,<br />
at ”et sådant empowerment begreb kan med fordel kobles til det dynamiske begreb om social<br />
eksklusion og sætter fokus på de økonomiske, sociale, kulturelle, politiske og symbolske<br />
magtmekanismer, som over tid fastlåser individer og grupper i en underprivilegeret<br />
afmagtssituation med et begrænset handlingsrum.” 21<br />
Andersen argumenterer i nævnte artikel for, en teoretisk kvalificering af begrebet<br />
empowerment på det velfærds- og bypolitiske felt. Det drejer sig således om, at lægge et<br />
forandringsorienteret og samfundskritisk syn på analyser af underprivilegerede gruppers<br />
position i samfundet, og hvor fokus bliver på social forandring gennem social mobilisering og<br />
hvor produktion af viden skal ses som et led i forandring af tingenes tilstand. Empowerment<br />
begrebet bruges meget forskelligt alt afhængig af sammenhæng. I denne opgave ses<br />
empowerment imidlertid som John Andersen også beskriver i før nævnte tekst som: ”En<br />
samfundskritisk, transformativ Paulo Freire agtig variant, der fokuserer på kollektiv<br />
bevidstgørelse og opbygning af handlingskapacitet i forhold til forbedring af<br />
socioøkonomiske og sociokulturelle rettigheder og livsbetingelser for underprivilegerede<br />
grupper. Det samfundsforandrende, transformative empowermentperspektiv sætter direkte<br />
fokus på dialektikken mellem levevilkår og rettigheder (de objektive livsbetingelser eller<br />
mulighedsstrukturene) og ændringerne i den subjektive bevidsthed, selvopfattelse og<br />
kollektive handlingskapacitet.” 22<br />
Empowerment begrebet er således brugbart i relation til underprivilegerede eller<br />
disempowerede gruppers situation, hvilket vi i denne opgave også indledningsvist<br />
argumenterer for i forhold til voldsramte <strong>kvinder</strong>. Altså kan man sige, at empowerment<br />
forudsætter disempowerment i en eller anden forstand. Det kan være økonomisk/materiel,<br />
politisk eller statusmæssig forstand. Hvilket vil sige, at empowerment kun giver mening hvis<br />
der på en måde bygges på en konfliktorienteret samfundsopfattelse. En opfattelse af, at<br />
samfundets ressourcer, status og magt er ulige fordelt. Helt basalt handler transformative<br />
empowerment strategier således om betingelser og kapaciteter for ændringer af ulige<br />
fordelinger af livschancer, samt ikke mindst om sociale rettigheder.<br />
21 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 60-61.<br />
22 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 62.<br />
15
Empowerment bygger således på et bestemt menneskesyn, samt funderes på konkrete<br />
holdninger som igen er forudsætningen for en bestemt strategi og metode med nogle bestemte<br />
principper. Dog er empowerment ikke en metode i almindelig forstand, da der ikke er tale om<br />
en systematisk fremgangsmåde eller procedure, hvilket faktisk står i kontrast til<br />
empowerment, hvor der mere er tale om en dynamisk proces, hvor produktet hele tiden<br />
udvikles af brugerne. 23 I valget af empowerment som teoretisk perspektiv i denne opgave,<br />
bliver det således et projekt der placerer sig i den kritisk teoretiske tradition, idet at formålet<br />
med at fremføre projektets pointer, således i et empowerment perspektiv både bliver et forsøg<br />
på, indenfor vores begrænsede platform soc2006 at skabe opmærksomhed omkring<br />
problematikken voldsramte <strong>kvinder</strong> samt et forsøg på at se metodiske muligheder for at<br />
forbedre den enkelte voldsramte kvindes situation. Samtidig kritisk teoretisk fordi<br />
empowerment bygger på et bestemt menneskesyn eller et bestemt sæt af værdier/idealer om<br />
man vil, som vi ønsker at stå ved og være eksplicit omkring. I et senere afsnit fremføres flere<br />
centrale empowerment teoretiske elementer, som skal ses i forlængelse af denne introduktion.<br />
Vores videnskabsteoretiske udgangspunkt hviler således også på en kritisk opfattelse af<br />
temaet kombineret med indlevelsesprægede teorier.<br />
23 Andersen, Maja Lundemark mf.: Empowerment på dansk.<br />
16
Projektdesign<br />
Tema<br />
Forståelse af<br />
problematikken<br />
- Voldens omfang<br />
- Lokk<br />
- Kvinders arbejdsliv<br />
- forståelsen af<br />
volden<br />
- Case - Mette<br />
- Case - Lise<br />
Indledning: Emne + Relevans +<br />
Begrebsafklaring<br />
Problemfelt<br />
Afgrænsning<br />
Formål<br />
Problemstilling + Problemformulering<br />
Metode<br />
Tema<br />
Teori<br />
- Sorg og Krise<br />
teori<br />
- Offer/krænker<br />
identitet<br />
- Post traumatisk<br />
stress<br />
Delanalyse på case 1 + case 2<br />
Projektdesign<br />
Sammenfattende analyse<br />
Handleforslag<br />
Konklusion<br />
Tema<br />
Handlemuligheder<br />
- Værktøjskassen<br />
- Lovgivning<br />
- Empowerment<br />
17
Metode<br />
Metodisk har vi valgt at tage udgangspunkt i et projektdesign. Vi har valgt at arbejde ud fra 3<br />
temaer, da dette giver os en struktureret fremgangsmåde og derved sørger for den røde tråd<br />
gennem hele projektet. Det første tema er til for, at give et overblik over problematikken.<br />
Det andet tema omhandler teori om Sorg og Krise, Offer/Krænker teori samt Posttraumatisk<br />
Belastningsreaktion. I det sidste tema vil vi inddrage Empowerment som tjener som vores<br />
overordnede perspektiv på opgaven.<br />
Voldens omfang - LOKK Voksenstatistik 2008<br />
Flere undersøgelser viser at vold mod <strong>kvinder</strong> er stigende. Der er stadig mange <strong>kvinder</strong> som<br />
årligt udsættes for fysisk vold og som lever i frygt for volden. LOKK laver årligt en<br />
årsstatistik for at følge og dokumentere udviklingen for de <strong>kvinder</strong> og børn, der bor på<br />
krisecentrene. Størstedelen af <strong>kvinder</strong>ne som er udsat for vold bliver udsat for partnervold, det<br />
vil sige vold fra en tidligere eller nuværende partner. For 89 % af de <strong>kvinder</strong>, som har været<br />
udsat for partnervold er voldsudøveren en tidligere eller nuværende partner. For 73 % af de<br />
<strong>kvinder</strong> som bliver udsat for partnervold, er voldsudøveren deres nuværende ægtemand eller<br />
samlever, mens det er for 18 % af <strong>kvinder</strong>ne, er deres tidligere ægtefælle/samlever eller<br />
tidligere kæreste, der udøver volden. 24<br />
Ifølge tabel 4 fra LOKKs årsstatistik kan man se hvilke voldsformer, <strong>kvinder</strong>ne i deres<br />
seneste forhold har været udsat for. Størstedelen havde i 2008 været udsat for psykisk vold<br />
(94 %), hvorimod størstedelen i 2007 havde været udsat for fysisk vold (96 %). 25 Psykisk<br />
vold kan være for eksempel verbal trussel mod kvinden, en ydmygelse, psykisk tvang og<br />
andre former for integritetskrænkelser. Psykisk vold kan være mindst lige så krænkende,<br />
truende og skadende som fysisk vold. Ofte udøves den fysiske vold og den psykiske vold i<br />
samspil og herved forstærkes konsekvenserne af volden. 26<br />
Tabel 5 fra LOKKs årsstatistik viser i procent hvilke voldstyper <strong>kvinder</strong>ne har været udsat<br />
for, størstedelen har været udsat for at blive skubbet, revet, rusket, slået med flad hånd eller<br />
lignende (87 %). 56 % har været udsat for at blive sparket, slået med knyttet hånd eller med<br />
en genstand. 40 % har været udsat for at blive kastet ind mod møbler, vægge, ned ad trappe<br />
24 http://www.lokk.dk/Billeder/publikationer/statistikker/Voksenstatistik2008.pdf<br />
25 http://www.lokk.dk/Billeder/publikationer/statistikker/Voksenstatistik2008.pdf<br />
26 http://www.lokk.dk/Billeder/publikationer/statistikker/Voksenstatistik2008.pdf<br />
18
eller lignende. 37 % har været udsat for kvælningsforsøg, angreb med kniv eller<br />
skydevåben. 27<br />
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv<br />
Med henblik på en helhedsorienteret indsats er det hensigtsmæssigt også at se på volden i<br />
relation til voldsramte <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv, i og med at volden som regel er ødelæggende for<br />
kvindens selvværd, samt i det hele taget besværliggør det at have og fastholde et arbejde. I en<br />
ny undersøgelse der netop beskæftiger sig med voldsramte <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv, fremhæves det<br />
blandt andet at social kontakt med kollegaer modvirker social isolation blandt voldsramte.<br />
Derudover opbygger faglig anerkendelse af kompetencer et større selvværd, en faglig identitet<br />
samt økonomisk uafhængighed. Undersøgelsen ”<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv – en<br />
undersøgelse af sammenhængen mellem partnervold og marginalisering på arbejdsmarkedet.”<br />
er et led i ”Regeringens handlingsplan til bekæmpelse af vold mod <strong>kvinder</strong> og børn i familien<br />
2005-2008”. 28 Baggrunden for undersøgelsen er at data fra danske kvindekrisecentre viser, at<br />
blot 20-25 % af beboerne er i arbejde, hvorimod 71 % af den kvindelige befolkning som<br />
helhed har lønarbejde, hvilket således indikerer at der kan være en sammenhæng mellem<br />
partnervold og marginalisering på arbejdsmarkedet. 29 En befolkningsundersøgelse fra Statens<br />
Institut for Folkesundhed om partnervolds sundhedsmæssige og arbejdsrelaterede<br />
konsekvenser underbygger førnævnte indikatorer fra krisecentrene, ved at <strong>kvinder</strong> der er udsat<br />
for fysisk vold, har større sandsynlighed for dårligt helbred, større sygefravær og ringere<br />
samarbejdsrelationer end <strong>kvinder</strong>, der ikke er udsat for fysisk vold. 30 <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s<br />
problemer med sygefravær og samarbejdsrelationer på arbejdet indikerer således også at<br />
volden rækker ud over privatsfæren og kan virke hæmmende for disse <strong>kvinder</strong>s muligheder<br />
for at deltage i samfundet generelt. I følgende afsnit finder vi det derfor meningsfuldt at<br />
fremhæve de væsentligste, af denne undersøgelses, resultater og anbefalinger i relation til<br />
denne opgaves formål.<br />
Arbejdets funktion for voldsramte <strong>kvinder</strong><br />
Overordnet giver <strong>kvinder</strong>ne i undersøgelsen udtryk for at arbejdet har en positiv betydning for<br />
deres situation. De fremhæver den faglige og sociale anerkendelse de kan få på arbejdet samt<br />
at tilknytningen til arbejdsmarkedet bidrager til at de kan være rollemodeller for deres børn.<br />
27 http://www.lokk.dk/Billeder/publikationer/statistikker/Voksenstatistik2008.pdf<br />
28 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
29 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 19.<br />
30 Helweg-Larsen, Karin m.fl.: Sundhedsmæssige og arbejdsrelaterede konsekvenser af partnervold – Resultater<br />
fra befolkningsundersøgelsen 2000.<br />
19
Arbejdspladsen nævnes også som et frirum for volden. Undersøgelsen kan dog ikke<br />
dokumentere at have en direkte effekt på voldens karakter eller påvise at det at have et arbejde<br />
i sig selv kan stoppe volden. Arbejdet kan siges at modvirke voldens nedbrydende effekt på<br />
<strong>kvinder</strong>nes selvværd, men kan måske også samtidig medvirke til at <strong>kvinder</strong>ne kan udholde at<br />
være i det voldelige forhold i længere tid grundet ”de pauser” arbejdet giver i samværet med<br />
den voldelige partner.<br />
Voldens betydning for arbejdslivet<br />
Hvor det i ovenstående ikke er helt klart i hvilket omfang arbejde påvirker volden i hjemmet,<br />
er det i undersøgelsen i midlertidig helt tydeligt at partnervold har negativ indvirkning for<br />
<strong>kvinder</strong>nes arbejdsliv. Dette fremgår af følgende resultater: 77 % af de <strong>kvinder</strong> der har<br />
deltaget i spørgeskemaundersøgelsen, og som har haft et arbejde indenfor de sidste 3 år, har<br />
oplyst, at voldsudøver i et eller flere tilfælde har udstrakt chikanen/volden til også at omfatte<br />
deres arbejdssituation. 31<br />
Dette ses blandt andet ved at:<br />
- 35 % af <strong>kvinder</strong>ne har været udsat for, at voldsudøver nedgør deres arbejde.<br />
- 57 % af <strong>kvinder</strong>ne har været udsat for at voldsudøver er jaloux på deres kollegaer.<br />
- 30 % af <strong>kvinder</strong>ne har været udsat for at skulle aflevere deres løn til voldsudøver.<br />
- 31 % af <strong>kvinder</strong>ne har været udsat for at voldsudøver ikke tager sig af børn, eller der<br />
kan være risiko for at børn lider overlast, mens <strong>kvinder</strong>ne er på arbejde.<br />
- 38 % af <strong>kvinder</strong>ne har været udsat for, at voldsudøver direkte chikanerer eller er<br />
voldelige mod dem, når de er på arbejde f.eks. via trusler over telefonen, ved<br />
personligt fremmøde og/eller ved ravage på arbejdspladsen. 32<br />
Endvidere fremgår det af interviewmaterialet at når voldsudøver lader chikanen eller volden<br />
omfatte kvindens arbejdsliv, så kan dette være en måde at demonstrere sin magt i parforholdet<br />
på. Dertil tillægges <strong>kvinder</strong>nes arbejde ingen værdi, hvorfor det også bliver <strong>kvinder</strong>nes eget<br />
problem at forene arbejdsliv og privatliv, hvilket kan udgøre et konkret problem i forhold til<br />
eks. børnepasning. Det fremgår også af undersøgelsen, at omkring et brud, synes der at være<br />
særligt risiko for at kvinden opsøges af voldsudøver på arbejdspladsen. Således har 15 % af<br />
de <strong>kvinder</strong> der har været udenfor arbejdsmarkedet de sidste 3 år, oplyst at frygt for at blive<br />
31 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 10.<br />
32 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 10.<br />
20
fundet af voldsudøver har været en medvirkende årsag til, at de ikke har noget arbejde.<br />
Endvidere har 83 % af de medvirkende <strong>kvinder</strong> som har haft arbejde indenfor de sidste 3 år<br />
oplyst, at følger fra volden på en eller flere måder har haft negativ indflydelse på deres<br />
arbejde. Dette kan udmønte sig på forskellig vis:<br />
Symptomer på stress: 71 % lider af træthed, 65 % er grådlabile og 64 % har<br />
koncentrationsproblemer.<br />
Højt sygefravær: 30 % har ekstra sygemeldinger på grund af vold.<br />
Dårlig social tilknytning til kollegaerne: 55 % er bekymrede for hvad kollegaerne tænker<br />
og 35 % har problemer med at være i det sociale fællesskab med kollegaerne.<br />
Disse faktorer kan influere i sådan en grad, at <strong>kvinder</strong>ne kan have svært ved at fokusere på<br />
arbejdsopgaverne, dette sammenholdt med et højt sygefravær, kan det være tiltagende svært at<br />
nå arbejdsopgaverne. Hvilket igen kan have negativ tilbage virkning på <strong>kvinder</strong>nes selvværd.<br />
Derudover kan dette også være medvirkende til at kollegaer stempler <strong>kvinder</strong>ne som dårlige<br />
medarbejdere i mangel på forståelse, hvorved de risikerer at blive udstødt af det sociale<br />
fællesskab på arbejdspladsen. Dette kan <strong>kvinder</strong>ne også selv bidrage til ved at isolere sig fra<br />
kollegaerne, hvilket kan bunde i skyld og skamfølelse over den vold de er udsat for, eller i det<br />
hele taget i manglende overskud til at indgå i sociale relationer. Altså kan <strong>kvinder</strong>nes<br />
problemer med at fastholde et arbejde som følge af volden i sidste ende betyde, at de bliver<br />
fyret eller selv siger op. Dette er sket for 24 % af de <strong>kvinder</strong> i undersøgelsen, som har været i<br />
arbejde indenfor de sidste 3 år.<br />
<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s involvering af arbejdspladser og sagsbehandlere<br />
57 % af undersøgelsens <strong>kvinder</strong> har fortalt deres arbejdsplads om volden, og 51 % har fortalt<br />
det til en kommunal sagsbehandler. Undersøgelsen viser også, at <strong>kvinder</strong>ne har været udsat<br />
for vold i lang tid inden de har fortalt dette til nogen. Endvidere er dette som oftest først sket<br />
efter et voldsomt overfald eller et brud med voldsudøver. Oftest er arbejdspladsen blevet<br />
involveret før en sagsbehandler.<br />
Arbejdspladsers mulighed for at hjælpe voldsramte <strong>kvinder</strong><br />
Når arbejdspladsen har fået viden om at en medarbejder er voldsramt, kan den tilbyde hjælp.<br />
Denne hjælp kan være med til at fastholde medarbejderen i arbejdet samt hjælpe til, at finde<br />
en vej ud af volden. 75 % af undersøgelsens <strong>kvinder</strong> der har modtaget hjælp fra<br />
arbejdspladsen, har i høj grad eller delvist oplevet, at en eller flere af de hjælpemuligheder de<br />
21
er blevet tilbudt, har gjort en positiv forskel. Nogle af disse hjælpemuligheder kan være:<br />
Støtte og opfølgning i form af samtaler med en kollega eller leder, henvisning til relevante<br />
myndigheder på området, fleksibilitet/sygemeldinger ved fx en midlertidig sygemelding eller<br />
nedsat arbejdstid samt sikkerhedsforanstaltninger i form af vekslende mødetider eller en<br />
screening af arbejdstelefonen.<br />
Anbefalinger i forhold til arbejdspladser<br />
Undersøgelsen har resulteret i en række anbefalinger, vi vil i det følgende fremhæve nogle af<br />
disse.<br />
- At der indarbejdes et beredskab i personalepolitikken.<br />
- Et beredskab der omfatter håndtering af medarbejdere der er i krise.<br />
- Retningslinjer for hvordan man foretager en svær samtale med en medarbejder der<br />
viser tegn på mistrivsel.<br />
- Støtte i form af psykologsamtaler, fleksible arbejdstider og arbejdsopgaver.<br />
- Viden om hvor man kan søge yderligere råd og vejledning.<br />
- Tage stilling til hvilke konkrete støttende, fleksible og sikkerhedsmæssige<br />
foranstaltninger virksomheden har mulighed for at gøre brug af.<br />
Et beredskab for hvordan en arbejdsplads vil hjælpe voldsramte <strong>kvinder</strong>, kan indarbejdes i en<br />
almen kriseberedskabsplan. Endvidere er det væsentligt at arbejdspladsen jævnligt<br />
kommunikerer personalepolitikken ud til medarbejderne, således at de er klar over at de kan<br />
henvende sig med deres problemer samt et signal om at disse vil blive taget alvorligt.<br />
Sagsbehandlere på jobcentre og sygedagpengekontorer<br />
Sagsbehandlere i jobcentre og på sygedagpengekontorer har den primære opgave, at hjælpe<br />
borgere med at få eller fastholde et arbejde. 83 % af <strong>kvinder</strong>ne i undersøgelsen har oplyst at<br />
de har haft kontakt til en kommunal sagsbehandler. Her af har 51 % haft kontakt vedr.<br />
beskæftigelse, 51 % omkring økonomi, 49 % vedr. bolig, 36 % vedr. helbred, 42 % vedr. børn<br />
og 51 % har haft kontakt om vold. 50 % har oplyst at have kontakt vedr. mere end 3<br />
problemstillinger. Sagsbehandlerne i jobcentrene stiller sig positivt overfor at hjælpe<br />
<strong>kvinder</strong>ne, men efterlyser samtidig mere viden om partnervold og mere samarbejde på tværs<br />
af forvaltningerne. De oplever i flg. undersøgelsen at det kan være svært at tale med<br />
<strong>kvinder</strong>ne om volden, når de ikke selv kan hjælpe dem med at komme ud af den. Endvidere<br />
oplyser de, at være usikre omkring hvilken hjælp <strong>kvinder</strong>ne har brug for og hvem de kan<br />
22
henvende sig for at spørge til råds om dette. Som før nævnt er fokus i jobcentrene på det at få<br />
eller fastholde et arbejde, under hensyntagen til de problemer, volden medfører.<br />
Anbefalinger til sagsbehandlere<br />
Det anbefales jf. undersøgelsen for at hjælpe voldsramte <strong>kvinder</strong> med at få eller fastholde et<br />
arbejde, at sagsbehandlere i jobcentre får viden om partnervold samt den indflydelse volden<br />
kan have på arbejdslivet. Denne viden kan etableres på flere niveauer. Blandt andet fremføres<br />
det at der organisatorisk kan udpeges nøglemedarbejdere i kommunen, som har kendskab til<br />
partnervold. Derudover findes der på www.voldmod<strong>kvinder</strong>.dk en pjece om partnervold til<br />
kommunale sagsbehandlere, og fra slutningen af 2009 vil der på samme website kunne<br />
downloades webbaseret undervisningsmateriale om partnervold. Det fremføres også, at det er<br />
hensigtsmæssigt at sætte fokus på den helhedsorienterede og koordinerede sagsbehandling i et<br />
tværfagligt og tværsektorielt samarbejde, hvor de instanser der kan hjælpe kvinden med at<br />
komme ud af volden, inddrages. Aktiverings og jobtilbud vil således bedre kunne målrettes,<br />
når de parter der kan hjælpe omkring voldsproblematikken i hjemmet også er i spil.<br />
Samarbejdet kan eksempelvis foregå som rundbordssamtaler med arbejdspladsen, andre<br />
forvaltninger, krisecentre, egen læge eller andre relevante samarbejdsparter omkring de<br />
initiativer, der iværksættes. Her er det dog vigtigt, at være opmærksom på at kvinden giver<br />
samtykke til hvilke oplysninger der må udveksles og med hvem. Her i kan der således være et<br />
konkret stykke motivations arbejde for sagsbehandleren, i at få kvinden til at give de<br />
nødvendige samtykke erklæringer. 33<br />
Forståelsen af partner vold – Kvindernes oplevelse/indre verden<br />
Det kan være svært at forstå, hvordan en kvinde kan blive i et parforhold i flere år med en<br />
mand, som udøver psykisk og fysisk vold mod hende, hvilket kan være i form af trusler,<br />
ydmygelser, skyld osv. Men nogen gange kan alternativet opleves som ubærligt, fx hvis<br />
alternativet er, at hendes mand vælger at begå selvmord, hvis hun går fra ham. Hvilket<br />
resulterer i, at hun kan have en oplevelse af at skulle leve resten af sit liv med et mord på<br />
samvittigheden. Denne skyldfølelse kan skyldes, at manden flere år i træk har udøvet psykisk<br />
vold i form af at give kvinden skylden for, at han kan blive meget vred. Dette kan gøre det<br />
svært for hende at løsrive sig fra denne skyld, som han har pålagt hende.<br />
I mange parforhold hvor volden er en del af parforholdet bliver der ofte ikke talt åbent om<br />
følelser og indre oplevelser. Udfordrende følelser som vrede eller sorg, kan være svære at tale<br />
33 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 10.<br />
23
om i familien. Derfor bliver der ikke talt om følelser og oplevelser, hverken inde i familien<br />
eller udadtil til i forhold til omgivelserne. Hvis den ene part har svært ved at indgå i<br />
menneskelige relationer, så bliver parrets omgangskreds meget begrænset eller måske helt<br />
væk. Kvinden har ingen veninder, hun kan tale med, så for at kunne være i sit parforhold<br />
bliver hun nødt til at gå på kompromis med egne behov for at tilfredsstille sin mands behov.<br />
Pga. tavsheden omkring mandens følelsesmæssige vredesudbrud, oplever kvinden en<br />
ensomhed, da hun selv skal bære på smerten og skuffelsen over det ægteskab, som ikke var,<br />
som det hun drømte om.<br />
De mænd og <strong>kvinder</strong> som vælger at blive i et parforhold, hvor der udøves psykisk eller fysisk<br />
vold, finder på en eller anden måde nogle strategier, sådan at de kan overleve i det. Det er<br />
ikke sikkert, at de strategier er så sunde og udviklende, men det gør at personen kan overleve<br />
volden.<br />
Uanset hvilken vold, der er tale om i et parforhold og uanset hvem, der udøver volden, så er<br />
der store konsekvenser. Konsekvenserne kan være mange og forskellige. Det at blive i et<br />
parforhold, hvor psykisk eller fysisk vold indgår, har konsekvenser fx trusler om vold, selve<br />
volden, opgivelse af drømme, ensomhed, angst, depression osv. Samtidig har det også<br />
konsekvenser, hvis parforholdet brydes pga. volden fx kan nogle af konsekvenserne være<br />
skyld, ensomhed, forladthed, trusler, angst osv. 34<br />
Feministisk teori, hvor partnervold forklares med samfunds- eller kulturforhold. Kort sagt ses<br />
samfundet som patriarkalsk, og mænds vold mod <strong>kvinder</strong> forstås i forlængelse heraf som<br />
mandens forsøg på at opretholde dominansen over kvinden. Behandlingen vil typisk sigte på<br />
at bevidstgøre manden om årsagerne til volden og på, at parterne får et ligeværdigt forhold,<br />
som er baseret på tillid i stedet for frygt.<br />
Systemteori og familieteori, hvor volden forklares med familiemæssige forhold. Vold er<br />
udtryk for en dysfunktionel familie, og begge parter bidrager til, at konflikten eskalerer.<br />
Behandlingen består i parterapi, hvor der arbejdes på at forbedre parternes evne til at<br />
kommunikere med hinanden og løse konflikter.<br />
Psykoterapeutisk teori og kognitiv adfærdsteori, hvor volden ses som udslag af individuelle<br />
problemer. Personlighedsafvigelse, tidlig traumatisering eller andre problemer under<br />
opvæksten kan medføre, at nogle personer er tilbøjelige til at begå vold. Volden betragtes som<br />
et fysisk symptom på et følelsesmæssigt problem. Behandlingen består enten i psykoterapi<br />
eller i kognitiv adfærdsterapi. 35<br />
34 Nilsson, Marianne Peterstrand: Vold i parforhold. Den indre verden hos mishandlede <strong>kvinder</strong>.<br />
35 Clausen, Susanne: Behandlingsprogrammer for voldelige mandlige partnere. s. 3-4<br />
24
I de følgende afsnit vil vi fremhæve nogle af de konsekvenser volden har, da det er afgørende<br />
at forholde sig til evt. som ansat i en myndigheds funktion, da viden om disse konsekvenser er<br />
bidragende til at danne baggrund for en helhedsvurdering.<br />
Voldens konsekvenser for den voldsramte kvinde<br />
I relation til arbejdsmarkedet i pilotundersøgelsen ”<strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv” fortæller<br />
<strong>kvinder</strong>ne at de har forskellige former for psykiske og fysiske lidelser der direkte eller<br />
indirekte har influeret på deres arbejdsliv, også efter at volden er ophørt. Af psykosomatiske<br />
lidelser nævner de især langvarige hovedpine, depression, ekstrem træthed, dårlig mave og<br />
problemer med at trække vejret samt stort koncentrationsbesvær og problemer med at sove<br />
om natten. Flere af <strong>kvinder</strong>ne i denne undersøgelse beretter også, at de har svært ved at få<br />
hverdagen og arbejdslivet til at hænge sammen som enlige forsørgere, dette er naturligvis ikke<br />
kun et problem for voldsramte <strong>kvinder</strong>, men som voldsramt er de fleste psykisk nedbrudte og<br />
har derfor mindre overskud til at klare de mange praktiske problemer der kan være forbundet<br />
med at være ene forsørger. Der til kommer, ”at andre undersøgelser viser at mange<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> har et svagere socialt netværk som følge af voldens isolation.” 36<br />
Voldens konsekvenser for voldsudøver<br />
Voldsudøveren føler skam og skyld. Det er ikke noget de taler om med nogen, og ofte går de<br />
længe med angsten om at det skal komme frem. Nogle mænd har svært ved at identificere sig<br />
med det faktum at det er dem som er ansvarlige for volden i hjemmet. Det er vigtigt, at<br />
voldsudøveren får den rette hjælp til at forstå at det er ham som er ansvarlig for volden. Hertil<br />
kan det siges, at hvis de ikke får den rette hjælp er der stor sandsynlighed for at han udfører<br />
vold igen i et nyt forhold. 37 Mændene udtaler selv, at det ikke handler om hvor hård en straf<br />
de risikere at få ved at slå deres samlever, når de først er oppe at køre handler det mere om<br />
kvinden foran dem. Man kan ikke true manden til at holde op med at slå. 38<br />
Det er strafbart ifølge dansk lovgivning at udfører vold mod et andet mennesker. Vi har derfor<br />
valgt i det følgende at inddrage nogle af de paragraffer, som kan siges at være nogle af de<br />
konsekvenser der er for voldsudøveren. Vi er bevidste om, at der er flere end nedenstående<br />
paragraffer, som kan anvendes når vi snakker om voldsudøveren, men vi har valgt at inddrage<br />
dem, som vi finder mest relevante at trække frem her i projektet.<br />
36 Jensen, Vibeke Lybecker: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 30.<br />
37 Hensen, Per I. Dialog mod vold.<br />
38 Munkholm, Henrik mf.: I kærligheden vold. Om mænds jalousi og vold mod <strong>kvinder</strong>. s. 8-9<br />
25
Straffeloven<br />
§ 13. Handlinger foretagne i nødværge er straffri, for så vidt de har været nødvendige for at<br />
modstå eller afværge et påbegyndt eller overhængende uretmæssigt angreb og ikke åbenbart<br />
går ud over, hvad der under hensyn til angrebets farlighed, angriberens person og det<br />
angrebne retsgodes betydning er forsvarligt.<br />
Stk. 2. Overskrider nogen grænserne for lovligt nødværge, bliver han dog straffri, hvis<br />
overskridelsen er rimeligt begrundet i den ved angrebet fremkaldte skræk eller ophidselse.<br />
Stk. 3. Tilsvarende regler finder anvendelse på handlinger, som er nødvendige for på<br />
retmæssig måde at skaffe lovlige påbud adlydt, iværksætte en lovlig pågribelse eller hindre en<br />
fanges eller tvangsanbragt persons rømning.<br />
§ 14. En handling, der ellers ville være strafbar, straffes ikke, når den var nødvendig til<br />
afværgelse af truende skade på person eller gods, og lovovertrædelsen måtte anses for at<br />
være af forholdsvis underordnet betydning.<br />
§ 15. Handlinger foretagne af børn under 15 år straffes ikke.<br />
§ 16. Personer, der på gerningstiden var utilregnelige på grund af sindssygdom eller<br />
tilstande, der må ligestilles hermed, straffes ikke. Tilsvarende gælder personer, der var<br />
mentalt retarderede i højere grad. Befandt gerningsmanden sig som følge af indtagelse af<br />
alkohol eller andre rusmidler forbigående i en tilstand af sindssygdom eller i en tilstand, der<br />
må ligestilles hermed, kan straf dog pålægges, når særlige omstændigheder taler derfor.<br />
Stk. 2. Personer, der på gerningstiden var mentalt retarderede i lettere grad, straffes ikke,<br />
medmindre særlige omstændigheder taler for at pålægge straf. Tilsvarende gælder personer,<br />
der befandt sig i en tilstand, som ganske må ligestilles med mental retardering.<br />
§ 244. Den, som øver vold mod eller på anden måde angriber en andens legeme, straffes med<br />
bøde eller fængsel indtil 3 år.<br />
§ 245. Den, som udøver et legemsangreb af særlig rå, brutal eller farlig karakter eller gør sig<br />
skyldig i mishandling, straffes med fængsel indtil 6 år. Har et sådant legemsangreb haft<br />
betydelig skade på legeme eller helbred til følge, skal dette betragtes som en særlig<br />
skærpende omstændighed.<br />
Stk. 2. Den, som uden for de i stk. 1 nævnte tilfælde tilføjer en anden person skade på legeme<br />
eller helbred, straffes med fængsel indtil 6 år.<br />
§ 246. Har et legemsangreb, der er omfattet af § 245 eller § 245 a, været af en så grov<br />
beskaffenhed eller haft så alvorlige skader eller døden til følge, at der foreligger særdeles<br />
skærpende omstændigheder, kan straffen stige til fængsel i 10 år.<br />
Voldens konsekvenser for børnene<br />
Børn der er vidner til vold i hjemmet, kan være i fare for selv at gentage forældrenes mønster,<br />
når de vokser op. Drenge kan have tendens til at blive ham, der fører knytnæven mod sin<br />
kæreste. Og piger kan i deres opvækst have fået et så forvrænget billede af kvindekønnets<br />
værd, at de accepterer at få tæsk som en naturlig del af deres voksenliv. Børn i familier med<br />
vold indgår ofte ligesom deres mor i en proces hvor volden normaliseres, virkelighedsbilledet<br />
ændres langsomt. Ofte har volden mod barnets mor været overhørt eller overværet af barnet<br />
selv. Vold mod moren kan også være vold mod barnet - om ikke andet så psykisk. Børn fra en<br />
voldsramt familie kan enten være meget aggressive eller unaturlig stille. Børn der har været<br />
vidner til vold viser ofte tegn på forstyrrelser i form af utryghed, angst, lavt selvværd og<br />
26
adfærdsvanskeligheder eller kan også selv vise voldelig adfærd. 39 Det er vigtigt, at kunne<br />
støtte barnet i at bryde tavsheden omkring volden. Det jager angsten på flugt så barnet får<br />
energi til at arbejde positivt med sine traumer. Hvis barnet ikke får bearbejdet sine oplevelser,<br />
kan risikoen for at barnet får posttraumatisk reaktioner og psykiske problemer som voksen<br />
øjes. Dette kan dog rettes op ved at barnet fik, forbedrede sine livsvilkår og den helt rette<br />
omsorg. 40<br />
Vi har valgt i det følgende at inddrage de paragraffer vi finder relevante i forbindelse med<br />
vores projekt og som kan ses som relevante i forhold til konsekvenserne for børnene, men<br />
selvfølgelig også som en konsekvens for moderen. Vi er opmærksomme på, at der kan findes<br />
andre paragraffer som også kunne være relevante i forhold til konsekvenserne for børnene.<br />
Forældreansvarsloven<br />
§ 6. Er forældre gift med hinanden ved barnets fødsel, eller indgår de senere ægteskab, har<br />
de fælles forældremyndighed.<br />
§ 8. Har forældre fælles forældremyndighed, fortsætter denne, selv om de har ophævet<br />
samlivet eller er blevet separeret eller skilt, eller deres ægteskab er blevet omstødt.<br />
§ 10. Forældre, der har fælles forældremyndighed, og som ikke lever sammen, kan aftale, at<br />
en af dem skal have forældremyndigheden alene. Aftalen skal anmeldes til statsforvaltningen<br />
for at være gyldig. Er en sag om forældremyndighed indbragt for retten, kan anmeldelse ske<br />
hertil.<br />
§ 11. Er forældre, der har fælles forældremyndighed, og som ikke lever sammen, ikke enige<br />
om forældremyndigheden, afgør retten, om den fælles forældremyndighed skal fortsætte, eller<br />
om en af dem skal have forældremyndigheden alene. Retten kan kun ophæve den fælles<br />
forældremyndighed, hvis der foreligger tungtvejende grunde.<br />
§ 23. En forælder, som ikke har forældremyndigheden, har ret til efter anmodning at få<br />
orientering om barnets forhold fra skoler, børneinstitutioner, social- og sundhedsvæsenet<br />
samt private sygehuse, privat praktiserende læger og tandlæger. Denne forælder har desuden<br />
ret til at få udleveret dokumenter om barnets forhold, hvis disse findes på skoler og i<br />
børneinstitutioner. Der må ikke gives fortrolige oplysninger om<br />
forældremyndighedsindehaveren.<br />
Stk. 2. En forælder, som ikke har forældremyndigheden, har ret til efter anmodning at få<br />
orientering om generelle sociale aktiviteter på barnets skole og børneinstitution fra den<br />
pågældende skole og institution og har adgang til at deltage i disse aktiviteter.<br />
Serviceloven<br />
§ 154. Den, der får kendskab til, at et barn eller en ung under 18 år fra forældres eller andre<br />
opdrageres side udsættes for vanrøgt eller nedværdigende behandling eller lever under<br />
forhold, der bringer dets sundhed eller udvikling i fare, har pligt til at underrette kommunen.<br />
39 Mogensen, Britta mf. Solidaritet eller klientgørelse. s. 128 - 129<br />
40 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde? s. 18<br />
27
Forvaltningsloven<br />
§ 27. Den, der virker inden for den offentlige forvaltning, har tavshedspligt, jfr. borgerlig<br />
straffelov § 152 og §§ 152 c-152 f, når en oplysning ved lov eller anden gyldig bestemmelse<br />
er betegnet som fortrolig, eller når det i øvrigt er nødvendigt at hemmeligholde den for at<br />
varetage væsentlige hensyn til offentlige eller private interesser, herunder navnlig til:<br />
1) statens sikkerhed eller rigets forsvar,<br />
2) rigets udenrigspolitiske eller udenrigsøkonomiske interesser, herunder forholdet til<br />
fremmede magter eller mellemfolkelige institutioner,<br />
3) forebyggelse, efterforskning og forfølgning af lovovertrædelser samt straffuldbyrdelse<br />
og beskyttelse af sigtede, vidner eller andre i sager om strafferetlig eller disciplinær<br />
forfølgning,<br />
4) gennemførelse af offentlig kontrol-, regulerings- eller planlægningsvirksomhed eller af<br />
påtænkte foranstaltninger i henhold til skatte- og afgiftslovgivningen,<br />
5) det offentliges økonomiske interesser, herunder udførelsen af det offentliges<br />
forretningsvirksomhed,<br />
6) enkeltpersoners eller private selskabers eller foreningers interesse i at beskytte<br />
oplysninger om deres personlige eller interne, herunder økonomiske, forhold, eller<br />
7) enkeltpersoners eller private selskabers eller foreningers økonomiske interesse i at<br />
beskytte oplysninger om tekniske indretninger eller fremgangsmåder eller om drifts- eller<br />
forretningsforhold.<br />
Voldens konsekvenser for samfundet<br />
Udover de menneskelige konsekvenser, må partnervold formodes at koste samfundet dyrt i<br />
form af udgifter til eksempelvis dagpenge/sygedagpenge, sundhedsvæsnet, psykologhjælp,<br />
politi og retsvæsenet.<br />
Voldens natur/voldens former<br />
Ifølge materialet ”Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde” som er en del af<br />
kampagnen ”Stop volden mod <strong>kvinder</strong> – bryd tavsheden” udarbejdet af Formidlingscenteret<br />
for Socialt Arbejde” antager volden mange forskellige former og kategoriseres som følgende:<br />
Fysisk vold: fx slå, skubbe, sparke, bide, nappe, ryste, true med våben, kvæle, kværke,<br />
brændemærke, forhindre i søvn, låse inde, forsøge at myrde.<br />
Seksuel vold: fx tvinge til sex, sadomasochisme, prostitution eller til at sove med vennerne,<br />
urinere på kvinden for at nedværdige hende, fuldbyrdet voldtægt.<br />
Følelsesmæssig eller psykisk vold: fx råbe ad, kritisere konstant, fortælle hende at hun er<br />
grim eller ubrugelig, optræde jaloux eller ekstremt kontrollerende, nægte at tale til hende<br />
eller krænke hende, forhindre hende i at se familie eller venner, ydmyge hende foran børnene<br />
eller andre, fortælle hende at hun er skør og skulle være på et psykiatrisk hospital, ødelægge<br />
hendes værdifulde kontakter, forfølge hende overalt, forhindre hende i at arbejde eller<br />
studere.<br />
28
Verbal vold eller trusler: fx true med at fjerne eller bortføre børnene, med at smide hende ud,<br />
med selvmord, med at dræbe hende, med ”altid” at kunne finde og skade hende, med at<br />
mishandle børnene og hende, eller med at gå fra hende, ødelægge hendes jobmuligheder eller<br />
hendes karriere.<br />
Økonomisk vold: fx nægte at give hende penge eller adgang til bankkontoen, lade hende tigge<br />
om hver en krone, kun give hende kostpenge og samtidig øde penge på sig selv, kræve bilag<br />
for selv ligegyldige udgifter, true hende til at underskrive et lån.<br />
Materiel vold: fx at ødelægge hendes ejendele eller tvinge hende til at forlade hjemmet uden<br />
sine møbler og andre ting, gøre det svært for hende at opnå eget bolignummer (ved fælles<br />
lejet bolig), eller svært for hende at få sin andel af boligen realiseret ved fælles ejerbolig. 41<br />
Voldsspiralen<br />
Psykisk vold bruges i disse forhold systematisk og velovervejet og denne efterlader kvinden<br />
svag, afkræftet, uden selvværd og usikker på hvad der kommer. Tegn på ømhed fra manden<br />
øger denne usikkerhed, hvilket voldsmanden bruger som strategi for at få fuld kontrol over<br />
kvinden. Et mønster som også kendes fra torturstudier. Typisk vil kvinden fornægte eller<br />
bagatellisere det der er sket, samt være tilbøjelig til at påtage sig skylden for det skete.<br />
Den psykiske nedbrydning af voldsramte <strong>kvinder</strong> kalder forsker Eva Lundgren fra<br />
Sociologisk Institut på Uppsala Universitet for ”voldens normaliseringsproces”. Volden<br />
indarbejdes i forholdet og bliver et normalt indslag i hverdagen, efter noget tid bliver det<br />
svært at skelne mellem hvad der er normalt og hvad der ikke er. Lundgreen har i sin analyse<br />
af disse forhold taget udgangspunkt i en forståelse af volden som mandens middel til at<br />
bevare sin kontrol og magt over kvinden. Dette tjener til at opretholde hans billede af sig selv<br />
som mand. For at nå sine mål bruger han:<br />
Kontrolleret vold: Denne form er rettet mod kvinden alene, den sker ofte uden vidner, og<br />
manden bestemmer graden af vold.<br />
Kontrolleret isolering: Manden forhindrer eller vanskeliggør kvindens omgang med venner<br />
og slægtninge. Han forhører hende, låser hende inde og ydmyger hende overfor bekendte.<br />
Kontrol ved hjælp af skiftende ømhed og vold: Manden ønsker at være den eneste der trøster<br />
kvinden. Det er ikke ualmindeligt at mishandling afsluttes med voldtægt, når manden er blevet<br />
seksuelt ophidset af volden. 42<br />
41 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
29
I voldsforhold udvikler kvinden strategier for at forhindre volden i at opstå og for at overleve i<br />
forholdet. Hendes reaktioner er følgende:<br />
Fortrængning af volden årsag: I begyndelsen kan volden forklares som ulykkestilfælde, men<br />
med tiden dukker volden op uden at kunne forklares. Grænsen for hvad hun normalt ikke vil<br />
acceptere udviskes. En skyldfølelses opbygges. Hun påtager sig skylden for volden.<br />
Tab af referencerammer: Når kvinden tilintetgøres psykisk, mister hun sansen for at skelne<br />
mellem ”en almindelig manderolle” og ”en voldelig manderolle”. Hun tilpasser sig og<br />
underkaster sig manden.<br />
Isolation: Når kvinden isoleres fra sociale kontakter, kommer manden til at dominere hende<br />
følelsesmæssigt. Hun bliver afhængig af ham.<br />
Tab af selvtillid: Ved at blive udsat for vekslende vold og varme mister kvinden gradvist sin<br />
selvtillid, indtil hun har tilpasset sig mandens vold og hans motiv til volden. Hun begynder at<br />
se sig selv med mandens øjne. Den følelsesmæssige afhængighed af ham forstærkes. I denne<br />
proces påvirkes kvindens personlighed gradvist til at forstærke hende i et negativt selvbillede.<br />
Det manglende selvværd tapper hendes styrke, så hun ikke kan iværksætte en forandring af<br />
sin situation. 43<br />
Ifølge Eva Lundgren kan man sige, at konsekvensen af normaliseringsprocessen bliver, at<br />
kvinden gradvist mister sit selvværd. Først sigter kvindens tilpasningsstrategi at forhindre<br />
volden i at forekomme, siden gennem tilpasning internaliserer hun mandens vold, hans<br />
motiver og krav til hende, hvilket svækker hendes egen handle- og dømmekraft. Og<br />
tilpasningsstrategien udvikler sig således overtid til en overlevelsesstrategi. Endelig kan<br />
kvinden blive så traumatiseret, at hun opgiver overhovedet at have en strategi og bliver<br />
opgivende og handlingslammet. 44<br />
Voldens drivkraft/Hvad driver de voldelige partnere?<br />
Det der kan få voldsudøveren til at slå kan være jalousi, jalousi er en følelse, der kan opstå,<br />
når man er bange for at miste sin særstilling hos et menneske til fordel for en rival. Mændene<br />
kommentere selv, at de efter et sådan voldsomt jalousiudbrud godt med deres rationelle<br />
fornuft kan se, at deres handlinger var tåbelige og overdrevne. Voldelige handlinger kan af<br />
42 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
43 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
44 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. s. 10.<br />
30
den enkelte voldsudøver opleves som en løsning af en vanskelig situation. Al vold er en<br />
handling, der udspringer af en følelsesmæssig tilstand, et sæt af tanker som personen har med<br />
i sin bagage. Mistroen overfor partneren kan udvikle sig til en form for paranoide<br />
vrangforestillinger. Manden fantaserer ofte om alt det, der sker bag hans ryg. Og lige meget<br />
hvor meget hans partner benægter, mener han at det kun er et forsøg på at dække over de<br />
reelle begivenheder. De jalousiplagede mænd kan godt selv se, at deres følelser og<br />
handlemåder er problematiske, og der kan derfor opstå en form for selvhad. 45<br />
Sorg og krise<br />
Sorg og krise teorien handler om, hvordan mennesker reagere når de bliver udsat for sorg og<br />
krise i deres hverdag og hvordan omgivelserne kan hjælpe. Ikke mindst for at nævne hvilken<br />
betydning ens netværk og beredskab har.<br />
Alle mennesker bliver udsat for sorg eller bekymring i løbet af tilværelsen. Det sker for<br />
eksempel, hvis en, man holder meget af, bliver syg og dør. Hvis et ægteskab går i stykker.<br />
Hvis man mister arbejdet på grund af sygdom eller arbejdsløshed. Eller hvis man bliver udsat<br />
for overfald eller vold.<br />
Reaktionerne er selvfølgelig forskellige fra menneske til menneske og afhænger af flere ting.<br />
Dels af opvæksten og hvilken tilknytning, man har haft til den eller det, man har mistet. Dels<br />
hvordan man har det på det tidspunkt, hvor ulykken rammer. Så sker der som regel det, at<br />
man i en periode er ude af stand til at bruge sin almindelige, sunde fornuft. Men ved gode<br />
venners, familiens og professionel støtte gennemlever man sorgen. Man frigør sig fra fortiden<br />
ved efterhånden at forstå, hvad man har mistet. Man finder en ny hverdag og kan se, at<br />
fremtiden trods alt indeholder muligheder, oven i købet ofte nye muligheder.<br />
En stor sorg eller ulykke er naturligvis altid forbundet med en voldsom forandring. Det bliver<br />
aldrig det samme igen. Nogle kommer godt igennem sorgen, men andre lukker sig inde og<br />
bliver nedtrykte, bange og truer måske med at tage deres eget liv. Sorg og glæde er vel lige så<br />
integreret en del af vores sjæleliv, som ilt er nødvendig for kroppens overlevelse. I bogen<br />
Sorg og Krise gør Lis Hillgaard og co fra begyndelsen meget ud af at understrege de alment<br />
menneskelige aspekter.<br />
Sorg er altid en reaktion på tab, krise er en reaktion på en sjælsrystende begivenhed, som<br />
traume og der behøver ikke at være et traume i et tab. Sorgen er en afgørende del af de fleste<br />
terapeutiske processer. Freuds ord var i sin tid, at terapien kan afsluttes, når klienten har<br />
45 Munkholm, Henrik mf.: I kærlighedens vold. Om mænds jalousi og vold mod <strong>kvinder</strong>. s. 17-26<br />
31
fundet en stabil evne til at sørge. Svære tab berører således personlighedens dybeste sind, og<br />
vi rammes samtidigt eksistentielt. Derfor kan professionelt arbejde med menneskelivets tab og<br />
traumer ikke sættes ind i en sorgmodel. Sorg er en tilstand og ikke en proces. Sorgarbejde er<br />
derimod en proces, et forandringsarbejde, og denne proces kan vi forholde os til på forskellige<br />
måder og beskrive forskelligt. Opgaverne med at bearbejde sorgen består i at man med tiden<br />
og på mange forskellige niveauer erkender, hvad man har været udsat for, mestrer sorgens<br />
følelser, udvikler nye strategier i det forandrede liv, og flytter sin følelsesmæssige energi, dvs.<br />
adskiller sig fra det, der var, og knytter til det, der er, og jo mere kompliceret og traumatisk<br />
man rammes, jo vanskeligere kan det blive at tage den nødvendige del af sin skæbne til sig.<br />
Det er i en analyse af tilknytningen til det, man har mistet, at man forstår, hvad det er, man<br />
skal forandre, dvs. adskille sig fra. Denne analyse er selvfølgelig ikke aktuel i den akutte<br />
sorgproces, hvor man af mange gode psykologiske grunde går i en slags symbiose med det,<br />
man har mistet. Fx det døde barn fylder gennem et godt stykke tid mere hos forældrene end de<br />
levende børn. 46<br />
Et hvert modent forhold mellem mennesker handler om det paradoks, at man skal være så<br />
tilpas adskilt, at man kan være ”hjemme” hos sig selv for at kunne være sammen på en god og<br />
fleksibel måde. Og under denne vinkel udfordres denne eksestentielle alenehed livet igennem<br />
af det faktum, at vi som sociale dyr har behov for kontakt med andre på linje med at vi har<br />
behov for mad og drikke (Bowlby). Hvis man ikke magter dette tilknytnings- og<br />
adskillesdilemma, som intensiveres, når vi rammes af traumatiske tab, så er det, at<br />
sorgarbejdet ikke fører til den nødvendige udvikling. Det, man har mistet eller frygter at<br />
miste, objekttabet, udvikler sig til et selvtab. 47<br />
En traumatisk krise er altid forbundet med en form for tab. Det kan fx være tab af<br />
arbejdsevne, et ægteskab der går i stykker, et familiemedlem der dør, forældre der mister et<br />
barn, eller hvis man udsættes for vold. En akut krise er dermed en psykisk reaktion på en<br />
udefra kommende begivenhed som man ikke selv har været herre over. Der er forskel på<br />
hvordan den enkelte reagerer på sådanne begivenheder. Det skyldes at vi alle sammen er<br />
forskellige, med forskellige baggrund og psyke. Mange ting spiller ind, hvis man skal forsøge<br />
at forstå hvorfor den ene har lettere ved at bearbejde et tab end en anden, og nogle er<br />
voldsomt sårbare overfor tilsyneladende små tab, mens andre ikke påvirkes i nævneværdig<br />
46 Hillgaard, Lis, Lis Keiser og Lise Ravn: Sorg og krise.<br />
47 Davidsen-Nielsen, Marianne og Nini Leick: Den nødvendige smerte. Om tab, sorg, og adskillelsesangst.<br />
32
grad. Men nogle af de ting der med sikkerhed betyder noget for dette er vores opvækst, og<br />
tidligere erfaringer i ungdoms og voksenliv. Er der fx tidligere ubearbejdet kriser i bagagen,<br />
skal der måske ikke så forfærdelig meget til før der kommer en voldsom reaktion.<br />
Når en person rammes af en traumatisk krise, slår den almindelige måde at tænke og handle<br />
på ikke længere til. De redskaber vi plejer at bruge til at løse problemer, er ikke tilstrækkelige,<br />
og vi kan ikke se nogen udvej. Det udløser et følelsesmæssigt kaos, som gør det helt eller<br />
delvist umuligt at se nogen fremtid, vores verdensbillede og fremtidsplaner synker i grus. Der<br />
mærkes et væld af blandende og ofte modsatrettede følelser, såsom fortvivlelse, angst, skyld,<br />
vrede og hysteri. Fornuften forsvinder for en tid, og erstattes af disse stærke og skræmmende<br />
følelser. Typisk vil den kriseramte føle at tankerne kører i ring, og måske gentage sig selv,<br />
eller tale usammenhængende. På det tidspunkt forekommer det usandsynligt at livet<br />
nogensinde bliver normalt igen, og at vi kan komme videre som et helt menneske.<br />
Selvom kriser kan have vidt forskellige forløb, kan de alligevel inddeles i følgende faser:<br />
Chokfasen<br />
Chokfasen er forholdsvis kort, selvom det for den kriseramte kan føles som en evighed. Fasen<br />
er præget af at vi har svært ved at forstå hver der er sket, og prøver at fornægte det, eller tror<br />
det er et mareridt. Kriseramte personer i chokfasen kan opføre sig som om de er afsindige,<br />
fuldstændig ude af trit med normale handlingsmønstre og fx at skrige, græde uhæmmet,<br />
smadre ting eller bliver fuldkommen handlingslammet eller overdrevent rolige - situationen<br />
taget i betragtning. Chokfasen varer fra få minutter til nogle døgn, og afsluttes med at den<br />
kriseramte er nødt til at erkende hvad der er sket. Typisk vil personen senere have svært ved<br />
at huske noget fra denne fase.<br />
Reaktionsfasen<br />
I reaktionsfasen går alvoren op for den kriseramte, som hengiver sig til sine følelser, og<br />
græder, er fortvivlet eller raser. Den varer uger eller måneder og opleves uhyre smertefuld,<br />
når kaos og voldsomme reaktioner blandes med angst, skyldfølelse og vrede. Måske ønsker<br />
den kriseramte endda at være død. Virkeligheden kan være så forfærdelig, at den må<br />
erkendes. Personen vil forsøge at forstå hvorfor ´det´ skete, og vende tilbage til dette emne<br />
igen og igen, uden at kunne få et svar. ´Hvorfor lige mig´ vil også være et tilbagevendende<br />
spørgsmål. Selvom erkendelsen er indtruffet, vil den ligge fjernt fra virkeligheden. Især kan<br />
årsagerne sommertider fordrejes og skyld fralægges eller påtages når det modsatte<br />
33
virkeligheden er tilfældet. Nogen forsøger i denne periode at undertrykke eller fortrænge sine<br />
følelser, men er indvendigt fortvivlede. Dyb gråd er vigtig i denne fase, da den virker<br />
befriende og sørger for at vi giver slip på vores følelser, men det kan forekomme<br />
skræmmende, idet man kan frygte at man aldrig mere holder op med at hulke. - Dyb gråd<br />
varer imidlertid sjældent mere end 10 minutter, herefter vil den enten ophøre eller gå over i en<br />
lettere gråd afbrudt af pauser. I denne periode er der fare for at den kriseramte kommer til at<br />
isolere sig fra omverdenen, der kan virke truende og ligegyldig. Reaktioner af legemlig<br />
karakter er almindelige, og mange oplever søvnforstyrrelser eller hallucinationer.<br />
Bearbejdningsfasen<br />
Bearbejdningsfasen varer fra nogle måneder op til 1 år. Den kriseramte opnår en accept af<br />
situationen, begynder at forholde sig til realiteterne og få et mere realistisk billede af det<br />
hændte. Dog er det almindelig, at det mistede idealiseres og fremstår i et perfekt skær, som<br />
ikke er dækkende for virkeligheden. Den kriseramte er ikke længere helt opslugt af traumet,<br />
men begynder at orientere sig mod fremtiden. Langsomt letter den tunge dyne af fortvivlelse<br />
der har betydet at alt andet var ligegyldigt og uden mening. Det tager tid, og nogen ting bliver<br />
aldrig det samme, men nye værdier får lov til at få sin plads. Alligevel er det fortsat<br />
nødvendigt at tale om sorgen og mærke og give efter for sine følelser. Dette er fortsat en<br />
vigtig del af bearbejdningen, også selvom det kan være svært for omverdenen at<br />
bearbejdningen tager så lang tid.<br />
Nyorienteringsfasen<br />
Denne fase har ikke nogen egentlig afslutning idet den dækker tiden efter traumet, når denne<br />
er bearbejdet. Traumet indgår nu som en del af de samlede livserfaringer personen har, men<br />
ofte vil denne fortsat være sårbar på fx mærkedage eller lign. Billedet af den eller det mistede<br />
og fortiden er blevet mere nuanceret og troværdigt. Men vil på nuværende tidspunkt igen have<br />
overskud til at etablere sociale forhold til andre mennesker, og har ikke længere behov for<br />
hele tiden at dele sin sorg med andre. 48<br />
Posttraumatisk Belastningsreaktion<br />
Følgende træk er karakteristiske i forbindelse med posttraumatisk belastningsreaktion: Angst<br />
forbundet med en irrationel frygt for, at oplevelsen skal gentage sig. Voldsomme mareridt,<br />
som ofte handler om at blive forfulgt. Koncentrationsbesvær med tvangsmæssigt vedholdende<br />
48 Hillgaard, Lis, Lis Keiser og Lise Ravn: Sorg og krise.<br />
34
erindringsbilleder af angstoplevelserne. Derudover er kronisk depression, isolationstendenser,<br />
samt psykosomatiske symptomer ligeledes karakteristisk. 49<br />
Offer/krænker identitet<br />
Offer – krænker – frelser trekanten<br />
Offer og krænker træk indgår grundlæggende i vores personlighedsstruktur. Når vi er under<br />
pres bliver disse træk mere markante, og yderlighederne oplever vi hos de mennesker, som i<br />
deres opvækst er blevet udsat for omsorgssvigt. Når vi mødes af mennesker med markante<br />
offer og krænker træk rammer det lige ind i vores egne personlige mønstre. Fx bliver vi bange<br />
eller aggressive når vi møder mennesker, der krænker os. Når vi møder et offer, oplever vi<br />
måske frustrationen eller medfølelsen, og det kan undertiden være svært at opretholde den<br />
professionelle attitude, som er mest gavnlig for den person. Offer trekanten beskriver en<br />
dynamik som ofte udspiller sig i vores nære relationer. Vi veksler dynamisk mellem offer,<br />
krænker eller frelser adfærd, men har ofte en foretrukken rolle, som vi slæber med os gennem<br />
livet. Dette betyder at vi ofte ser os selv kørt fast i bestemte mønstre og samspil, som gentager<br />
sig igen og igen. Offertrekanten beskriver en dynamik, som findes i mange familier. En<br />
person har normalt en primær rolle, som er den rolle man typisk ”hookes op på”, når man<br />
indgår i dette mønster med andre. Samtidig er man i stand til at bevæge sig dynamisk frem og<br />
tilbage mellem rollerne i relationen, så offeret bliver krænker, krænkeren frelser, frelseren<br />
offer etc. Et eksempel på dette, kan være moderen, der er pga. sin frelser rolle, forsøger at gå<br />
ind og løse nogle problemer for sit barn. Barnet er i starten villigt i offerrollen, men efter en<br />
tid, bliver det irriteret, skælder ud på sin mor, og bliver dermed krænkeren, og moderen går så<br />
over i offerrollen. Faderen kommer til, og skælder ud på barnet, der igen går i offerrollen.<br />
Moderen føler en afmagt, der nu kommer i form af irritation over manden, som hun nu<br />
skælder ud (hvorefter han går i offerrollen), hvilket får barnet til at tale faderens sag (frelser)<br />
og sådan kan det fortsætte frem og tilbage mellem rollerne.<br />
Offer karakteristika<br />
Offer adfærd er karakteriseret ved det, vi kalder ydmyg adfærd, som kan antage flere former,<br />
men hvor man generelt lader andre mennesker vade ind over ens grænser: påtager sig skyld,<br />
fremstår skrøbelig og ofte kraftløs, er meget emotionel, specielt omkring smertefulde/triste<br />
49 Cullberg, Johan: Dynamisk Psykiatri.<br />
35
følelser, for mange empatiske følelser, og for lidt kontrol over følelserne, beder om hjælp –<br />
verbalt/non-verbalt.<br />
Offer delen er meget i kontakt med sine egne følelser, og bliver ofte følelsesmæssigt<br />
oversvømmet. En af de grundlæggende følelser, der ofte kan trigge en offer del, er den<br />
grundlæggende separationsangst, dvs. angsten for at blive forladt af andre. Offeret påtager sig<br />
skylden for alt vad der foregår, og vender bebrejdelser og andet ind mod sig selv, og kan i den<br />
forbindelse være selvdestruktiv. Offerets strategi er at knytte mennesker til sig gennem sin<br />
svaghed og sit behov for hjælp og støtte. Man kan sige, at der ligger en genskabelse af<br />
”symbiosen”, hvor offeret søger en form for sammensmeltning i relation, så det ikke bliver<br />
forladt. Offeret vil ofte gøre meget, for ikke selv at tage ansvar. Offeret udøver det, man kan<br />
kalde ”kontrol uden magt”, dvs. offerets skjulte styrke ligger i at kunne kontrollere andre<br />
mennesker gennem offer adfærd. I dette benytter offeret sig af mekanismen – idealisering –<br />
overfor andre mennesker, der på den måde gøres til bedre end en selv. Samtidig rummer offer<br />
personen et paradoks, der består i at vedkommende beder om hjælp, men samtidig har en<br />
oppositionel del, der betyder at andre ofte ikke får reel indflydelse på offeret.<br />
Krænker/forfølger karakteristika<br />
Krænker adfærd er karakteriseret ved aggressiv betonet adfærd, som virker<br />
grænseoverskridende for andre mennesker. Aggressionen kan tage flere former, og kan<br />
udtrykkes fx gennem: Vrede, raseri, skælden ud, fysisk vold osv. Sarkasme, nedladenhed,<br />
placering af skyld på andre. Afstandstagen, ignorering, vender ryggen til osv. Handler.<br />
Hvordan vi reagerer på krænker adfærd, hænger meget sammen med det vi selv har med os i<br />
bagagen, og den rolle vi eventuelt selv slæber rundt på. Krænkeren har meget lidt kontakt<br />
med egne og andres følelser, og hører ikke efter når vedkommende fortæller om ting, selv<br />
meget svære personlige ting. Når der kommer følelsesudbrud, er de ofte baseret på en<br />
underliggende vrede og aggression. Afmagt er en af de ting, der ofte trigger en krænkerside.<br />
Krænker siden fremstår som meget stærk, men er drevet af en underliggende angst for<br />
tilknytning, og for tæt kontakt og nærhed med andre mennesker. En af<br />
overlevelsesstrategierne er derfor, at kunne klare sig og fremstå som stærk og magtfuld. En af<br />
krænkerens indre strategier, er at gøre andre personer dårligere og situationerne dårligere.<br />
Gennem dette undgår krænkerdelen at mærke smerten ved ikke at kunne have tilknytning og<br />
får det man inderst inde ønsker. Krænkeren beskrives som havende magt uden kontrol. For<br />
krænkeren er det meget angstprovokerende, hvis andre mennesker får indflydelse på det<br />
følelsesmæssige plan. Krænkerens adfærd tilsigter at lægge alle ubehagelige følelser udenfor<br />
36
sig selv, og over på andre, specielt skyld. Krænkerens ubehagelige følelser og modgang, er<br />
altid andres skyld, og handler om noget andre tænker, føler og gør.<br />
Frelseren/hjælperens karakteristika<br />
Frelseren er ofte den, der ser ud til at have overskud til at klare ting for andre. Frelseren<br />
fremstår normalt som en energisk og sympatisk person, der altid er klar når nogen har brug<br />
for hjælp. Frelseradfærden er karakteriseret ved: Venlighed. Hjælpsomhed og omsorg,<br />
nærvær. Empati.<br />
Frelseren er meget empatisk, og er særligt i kontakt med hvordan andre har det og hvilke<br />
følelser de har i sving. Man kan sige, at de følelsesmæssigt har antennerne uden på.<br />
Mennesker, der er i overskud og som kan selv, tiltrækker ikke i samme grad en frelsers<br />
opmærksomhed, som mennesker der måske har det skidt. Frelseren strategi kan ofte være<br />
baseret på to ting. Denne ene strategi handler om at mærke andre og andres følelser og behov,<br />
frem for at forholde sig til sine egne. Dvs. det at ”være over i andre”, bliver i princippet et<br />
forsvar mod at konfrontere og mærke det, som er svært inde i en selv. Den anden strategi<br />
handler om, at man gennem at gøre noget for andre (ofre), opnår anerkendelse og følelser af at<br />
bliver værdsat, have betydning – værdi, og måske noget, der kunne minde om at være elsket.<br />
Da frelsernes mønster er baseret på, at der er nogen, som indtager offer rollen, vil frelseren<br />
ofte i sin strategi umyndiggøre offeret, og reelt forsøge at fastholde offeret i mønsteret. Mange<br />
frelsere har også et bevidst eller ubevidst ønske om – når jeg frelser dem vil de elske mig – og<br />
det sker jo bare ikke. Så frelseren kan opleve mange skuffelser, og når det sker, kan frelseren<br />
enten gå over i offer rollen og agere som martyr, eller gå i krænker rollen og bebrejde eller<br />
skælde ud på eller presse den anden person tilbage i offerrollen. 50<br />
Empowerment teori<br />
I dette afsnit introduceres de dele af empowerment spektret, som siden relateres til opgavens<br />
empiriske indhold.<br />
De tre niveauer: I empowerment sondres der også mellem de tre niveauer som udøves på<br />
individ-, gruppe- og (lokal)samfundsniveau, og hvor der først rigtigt er tale om empowerment<br />
når brugere og professionelle sammen arbejder på alle niveauer samtidigt. 51<br />
50 Davidsen-Nielsen, Marianne og Nini Leick: Den nødvendige smerte.<br />
51 Andersen, Maja Lundemark mf.: Empowerment på dansk.<br />
37
Empowerment handler også om at ændre på ”horisontale relationer mellem aktører på<br />
samme niveau”, fx ved at flere grupper af voldsramte står sammen i kampen mod vold, for at<br />
ændre på de ”vertikale magtrelationer i samfundet”. Kunne fx også være arbejdslediges<br />
rettigheder i forhold til at få et job og have en indkomst.<br />
Altså handler vertikal empowerment om: ”At grupper eller hele lokalsamfund styrkes i<br />
forhold til magtcentre og handlesammenhænge på højere niveauer i samfundet. Det kan for<br />
eksempel være i forhold til national lovgivning eller kommunens politiske og administrative<br />
prioriteringer eller i forhold til overordnede diskurser og politiske programmer. Vertikal<br />
empowerment er altså styrkelse af magtpositioner opad i forhold til de professionelle og<br />
systemerne.”<br />
Hvorimod horisontal empowerment handler om: ”At styrke handlekraftige netværk mellem<br />
aktører på samme niveau f.eks. i klientgrupper i samme situation eller grupper inden for et<br />
stigmatiseret boligområde.” 52<br />
Empowermentprocesser er kontekst afhængige samt af hvilke befolkningsgrupper det drejer<br />
sig om. Idet at det største problem for nogle grupper kan være, udstødelse fra arbejdsmarkedet<br />
og dårlig økonomi, mens for andre grupper noget helt andet.<br />
Dimensioner af empowerment<br />
Ved nedenstående empowerment dimensioner er nogle vigtigere end andre for bestemte<br />
grupper i forhold til deres specifikke situation.<br />
Identitetsempowerment eller social empowerment omhandler kort, at ændre en negativ<br />
individuel ”taberidentitet” til en positiv kollektiv ”vinderidentitet”. Dette kan ske gennem<br />
dannelsen af netværk, der bryder med individualiseringen af sociale problemer og fremmer<br />
skabelsen af en ny kollektiv identitet ud fra en fælles forståelse af årsagerne til afmagt.<br />
Statusmæssig empowerment relaterer til identitetsempowerment og drejer sig om<br />
muligheden for at ændre gruppers omdømme, image og deres sociale anseelse. F.eks. ved at<br />
arbejde for at ændre en moralsk stempling af grupper, som sammen anses for at besidde<br />
negative sociale værdier og egenskaber. Det kunne f.eks. gøre sig gældende, ved at skabe<br />
modforestillinger til eks. synspunkter om, at ledighed primært skyldes adfærdsmæssige<br />
52 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 67.<br />
38
mangler hos individer. Statusmæssig empowerment drejer sig derfor ofte om, at udfordre og<br />
ændre på en opfattelse af underprivilegerede grupper som ”ofre med mangler” til en opfattelse<br />
der i stedet bygger på anerkendelse og respekt for den enkelte.<br />
Politisk eller demokratisk empowerment definerer John Andersen i tidligere nævnte tekst<br />
som: ”Politisk eller demokratisk empowerment er repræsentation, tilstedeværelse og<br />
opbygning af konkret handlingskapacitet i forhold til at få en stemme og kunne påvirke det<br />
politiske og forvaltningsmæssige system.(…) Demokratisk empowerment sætter fokus på de<br />
sociale, økonomiske og kulturelle betingelser for at opbygge underprivilegerede gruppers<br />
praktiske handlingskapacitet i forhold til at skabe et mere retfærdigt samfund” 53<br />
Altså handler empowerment processer både om at styrke disse gruppers position gennem<br />
mobilisering og bevidstgørelse, men også om at opnå anerkendelse udenfor ens egen gruppe.<br />
Institutionel empowerment kan ses på flere måder. Det kan være i form af politiske, civile<br />
og sociale rettigheder gennem statslig lovgivning eller retslig regulering eller via<br />
ressourcetildeling til NGO’ere og anerkendelsen af disse som høringspartnere i<br />
lovgivningsprocessen. I Danmark kan dele af den frivillige sektor såsom patientforeninger,<br />
handicaporganisationer osv. fungere som interesseorganisationer der tiltrækker ressourcer og<br />
bliver således også en kvalificeret part i hele den politiske proces.<br />
Implementering af empowermentprocesser ved bestemte individer og grupper, handler således<br />
om at disse understøttes i dels bedre at kunne håndtere deres livssituation (subjektiv<br />
hverdagsempowerment), samt at influere de vilkår, hvilket de lever under (objektive<br />
ændringer i meningsstrukturene). Eller man kan sige, at det bliver en veksel mellem på den<br />
ene side, at opnå en bedre selvstyring (den subjektive dimension), samt på den anden side, at<br />
få en større kontrol med de samfundsskabte kår (den objektive dimension). 54<br />
I begrebet empowerment ligger der en opfattelse af magt. Og magtperspektivet i<br />
”empowermentorienteret” socialt arbejde indebærer, som Andersen udtrykker det i tidligere<br />
nævnte tekst, ”at brugere som får større medbestemmelse, ikke nødvendigvis reducerer den<br />
professionelles rolle i det sociale arbejde. Idealet er snarere, at den samlede magt og<br />
53 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 68.<br />
54 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning?<br />
39
kompetence til ændring af en uønsket situation øges, dvs. et ”vinder-vinder” spil.” 55 Hvilket<br />
fra brugerens synspunkt vil sige, bedre muligheder for dels at påvirke eget liv, samt de ydre<br />
betingelser der danner rammerne omkring det.<br />
Endvidere i empowerment synspunktet ligger, at viden først og fremmest kommer fra<br />
klienterne, og at socialarbejdere derfor bør anvende viden i tråd med klienternes ønsker, for at<br />
give dem magt over deres eget liv. Hvis vi hermed ser empowerment i et mere praksis<br />
orienteret perspektiv anser Croft og Beresford (1994), en deltager involverende tilgang som<br />
værdifuld, i det mennesker har ret til og også gerne vil være involveret i beslutninger samt<br />
handlinger, der vedrører dem. En involvering som man kan sige, afspejler selve<br />
værdigrundlaget for socialt arbejde, ved at det øger ansvarligheden, samt bidrager til, at de<br />
forskellige tilbud får mere effekt og i virkeligheden er med til at fremme det sociale arbejdes<br />
mål.<br />
Croft og Beresford har fire elementer i deres syn på deltagerinvolverende praksis:<br />
”Empowerment indebærer, at man bekæmper undertrykkelse og gør det muligt for folk at tage<br />
kontrol over de forhold, der påvirker dem.”<br />
”At give folk kontrol til, at definere deres egne behov og have indflydelse på beslutninger og<br />
planer.”<br />
”At udstyre folk med personlige ressourcer til at tiltage sig magt ved at udvikle deres<br />
selvtillid, selvværd, selvhævdelse, forventninger, viden og færdigheder.”<br />
”At organisere forvaltningen, så den er åben for folks deltagelse.” 56<br />
Opsummerende til dette afsnit, kan man sige at empowermentperspektivet omhandler det, at<br />
udvikle en bedre evne til selvstyring (den subjektive dimension), eller som minimum<br />
redskaber til bedre at håndtere svære livsbetingelser, samt opnåelse af en bedre kontrol med<br />
de samfundsmæssige betingelser (den objektive dimension). Et vekselvirkningsforhold der<br />
både kan operere på individ, familie, nabolags, lokalsamfunds, regional, nationalt og<br />
kontinentalt niveau. Afhængigt af selvfølgeligt hvilket niveau der sættes ind på. På<br />
mikroniveau arbejder f.eks. psykologer og socialarbejdere med enkeltindivider og familier. 57<br />
Empowerment kan altså ses som en brugbar strategi i arbejdet med marginaliserede,<br />
undertrykte og udstødte, men også med såkaldte ”almindelige mennesker” som befinder sig i<br />
55 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning? s. 69.<br />
56 Payne, Malcolm: Teorier i socialt arbejd.<br />
57 Andersen, John: Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret socialforskning?<br />
40
en midlertidig situation hvor de har brug for støtte. Meget kort kan man sige, at empowerment<br />
handler om selvbestemmelse og involvering.<br />
Regeringens handlingsplan<br />
Regeringen lavede en handlingsplan for bekæmpelse af vold mod <strong>kvinder</strong> i 2005, denne er i<br />
første omgang blevet lavet for at gøre opmærksom på den stigende problematik i forbindelse<br />
med den rette hjælp til <strong>kvinder</strong>ne. Regeringen vil både styrke de eksisterende aktiviteter og gå<br />
nye veje for at forstærke støtten til voldsofrene og bremse volden i hjemmet. Der er stadig<br />
flere og flere <strong>kvinder</strong> som melder sig på Krisecentrene rundt om i landet, men desværre må<br />
krisecentrene afvise nogle af <strong>kvinder</strong>ne, da der ikke er plads til dem alle. Eller også skyldes<br />
det at udslusningen ikke fungerer optimalt. Derfor ønsker regeringen, at gøre indsatsen for<br />
hjælpen til <strong>kvinder</strong> bedre – ikke kun i form af plads på krisecentrene, men også i form af<br />
vejledning om volden og ydermere forebyggelse for at volden ikke sker igen. Der gøres også<br />
opmærksom på de <strong>kvinder</strong> med anden etnisk baggrund end dansk, da disse er blevet flere og<br />
flere på de danske krisecentre og det viser sig ofte at de opholder sig længere der end de<br />
danske <strong>kvinder</strong>. Regeringen ønsker at gøre opmærksom på at det ikke kun er <strong>kvinder</strong>ne som<br />
rammes når der er vold i hjemmet. Børnene er mindst ligeså udsat, ikke mindst når deres mor<br />
tager på krisecenter og børnene bliver taget med, de bliver rykket væk fra alt det de kender,<br />
deres hjem og deres sociale netværk. De er derfor socialt udsatte og kræver en mere speciel<br />
indsats<br />
Hertil skal der også lægges fokus på voldsudøveren, da der skal være flere og bedre<br />
rådgivningssteder til disse. Resultatet fra de eksisterende rådgivninger hentyder til at der skal<br />
laves flere lignende tilbud rundt om i landet. Da mange <strong>kvinder</strong> ikke kender til de<br />
støttemuligheder der er, hvis de udsættes for vold, er der brug for en massiv<br />
informationsindsats til de voldsramte <strong>kvinder</strong>. Der er rigtig gode erfaringer med<br />
overfaldsalarmer til <strong>kvinder</strong>ne, derfor vil regeringen sikre, at <strong>kvinder</strong>, der er udsat for vold fra<br />
tidligere samlever eller ægtefæller skal tilbydes en sådan alarm. Det er yderst vigtigt at<br />
<strong>kvinder</strong>ne kan føle sig trygge udenfor krisecentrene. Ved tilfælde af vold i hjemmet er det i<br />
dag <strong>kvinder</strong>ne som flytter ud af hjemmet og på krisecentre. Men regeringen mener, at det ville<br />
være bedre hvis voldsudøveren blev fjernet fra hjemmet. De mener også, at denne model<br />
kunne formodes at gøre et stærkere indtryk på voldsudøveren, da han efterfølgende skal bede<br />
om at måtte vende tilbage til hjemmet.<br />
41
For at gøre forebyggelsen så god som muligt er det vigtig ifølge regeringens handlingsplan at<br />
de berørte myndigheder orienteres om, hvilke muligheder der samlet er for at støtte ofrene,<br />
også udenfor deres eget fagfelt, således menes der, at kunne blive sat tidligere og mere<br />
målrettet ind. Det skal sikres, at ofre for vold i hjemmet får den støtte de har behov for af både<br />
politi, myndigheder og de frivillige organisationer. Det indebærer et tværfagligt samarbejde.<br />
Evalueringen af handlingsplanen fra 2002 (2002-2004) siger, at den har formået at bidrage til<br />
at emnet ikke er så tabu ramt længere. Tavsheden omkring vold mod <strong>kvinder</strong> er blevet brudt.<br />
Der peges på at der stadig mangler større indsats for børnene i de voldsramte familier og<br />
etniske minoritets<strong>kvinder</strong>. Der anbefales også at man får etableret en landsdækkende<br />
manderådgivning. 58<br />
Forebyggelse<br />
I regeringens handlingsplan skriver de, at de ønsker at der skal være flere overfaldsalarmer, så<br />
<strong>kvinder</strong> kan føle sig trygge udenfor krisecentrene. Man kan forebygge volden ved at mændene<br />
får den rette hjælp til at stoppe deres handlinger, hertil har regeringen bevilliget 5,8 millioner<br />
kroner årligt i en fireårig periode. Midlerne bevilliges blandt andet til at udbygge og styrke<br />
behandlingstilbuddet. Den 1. maj 2005 blev tilbuddet landsdækkende, idet Dialog mod Vold<br />
(DMV) åbnede afdelinger i Odense og Århus. For at få den bedste målrettet forebyggelse af<br />
mænds vold mod <strong>kvinder</strong> mener regeringen, at det er vigtigt at de forskellige fagfolk kender<br />
til hinandens muligheder for at gribe forbyggende ind, og for at støtte såvel som ofre som<br />
voldsudøveren. Det er vigtigt at samarbejdet mellem aktørerne styrkes. 59<br />
Krisecentre<br />
Størstedelen af krisecentrene i Danmark er selvejende institutioner eller foreninger med<br />
samarbejds- eller driftsaftale efter Servicelovens § 109, dvs. uden en selvstændig bestyrelse<br />
og organisatorisk placeret direkte under kommunen eller regionen. I 2008 oplyser<br />
krisecentrene (baseret på informationer fra 34 krisecentre), at de i alt har 666 pladser fordelt<br />
på 334 pladser til <strong>kvinder</strong> og 349 pladser til børn. De samlede antal pladser varierer fra 5 på<br />
det mindste krisecenter til 168 pladser på det største. Nogle krisecentre har en fast<br />
pladsnormering til henholdsvis <strong>kvinder</strong> og børn, mens andre har et antal værelser, hvor det<br />
vurderes, hvor mange børn der kan flytte med ind på krisecentret. 60 I Danmark findes der i alt<br />
58 http://www.lige.dk/files/PDF/voldshandlingsplan2005.pdf 27.12.09<br />
59 http://www.lige.dk/files/PDF/voldshandlingsplan2005.pdf 27.12.09<br />
60 Barlach, Lise: LOKK voksenstatistik 2008. Kvinder på krisecenter. Servicestyrelsen s. 67-70<br />
42
41 krisecentre, fordelt på Sjælland, Fyn og Jylland. 61 Formålet med krisecentrene er at afbøde<br />
skadevirkningerne af partnervold samt fremme og fastholde et liv uden vold. Ydermere er<br />
formålet at yde beskyttelse, sikkerhed, krisehjælp og social-, pædagogisk samt psykologisk<br />
rådgivning. Endvidere er det Krisecentrenes formål at yde ambulant rådgivning. 62<br />
Krisecentrene tilbyder midlertidig ophold, samt vejledning og et fællesskab med andre i<br />
samme situation. Der findes ingen behandlingstilbud på krisecentrene, men det er hjælp til<br />
selvhjælp, når de voldsramte <strong>kvinder</strong> taler sammen indbyrdes eller med personalet på<br />
centrene. På krisecentrene er der krav om, at <strong>kvinder</strong>ne er selvhjulpne i forhold til at kunne<br />
klare hverdagen som indkøb, madlavning, tøjvask, passe børn, såvel som at få dagligdagen til<br />
at fungere sammen med de øvrige beboere. Kvinderne betaler et mindre beløb for ophold på<br />
et krisecenter. Krisecentret formidler kontakt til hjemkommune angående ophold og betaling.<br />
Kvinderne behøver ikke at bo på et Krisecenter for at få vejledning. 63<br />
Politi<br />
Politiet skal ifølge Retsplejeloven (RPL) § 742, stk. 2 efter anmeldelse eller af egen drift<br />
efterforske, når der er rimelig grund til at antage, at der er begået et strafbart forhold. Dette<br />
gælder også med hensyn til vold i parforhold. Hvis der er synlige skader, skal sagen fra<br />
starten behandles som en straffesag. Politiet skal tage en samtale med parterne i enerum. Har<br />
volden medført skade skal politiet opfordre kvinden til at søge læge, hvis ikke kan politiet<br />
nøjes med beskrivelser i politirapporten. Når politiet har indledt en efterforskning vejleder de<br />
kvinden om reglerne om beskikkelse af bistandsadvokat, om adgang til at få erstatning samt<br />
mulighederne for at få støtte ved en offerrådgivning. Der skal også udpeges en kontaktperson<br />
for kvinden hos politi eller anklagemyndighed. Derudover kan politiet udstede et tilhold mod<br />
voldsudøveren efter straffelovens § 265, et sådan tilhold gælder i 5 år. Der er også mulighed<br />
for at udstede et geografisk bestemt tilhold i forbindelse med en bortvisning, formålet med<br />
denne type tilhold er at danne en såkaldt ”sikkerhedszone” for den forurettede. Politiet har<br />
også mulighed for at benytte sig af ”bortvisning” eks. ved at bortvise en voldelig mand fra<br />
hjemmet, hvilket kan give kvinden mulighed for at pakke og flytte i fred. Derudover kan<br />
politiet instruere kvinden i ”sikker adfærd” i forhold til brug af mobiltelefon, internet og<br />
anden elektronisk kommunikation som kan spores til hende og evt. børns fysiske færden<br />
udenfor boligen. Endeligt kan politiet udlevere en overfaldsalarm til <strong>kvinder</strong> der er særligt<br />
61 https://www.dannerhuset.dk/default.aspx?func=article.view&menuAction=select&menuID=529&id=577 01.01.10<br />
62 https://www.dannerhuset.dk 01.01.10<br />
63 http://www.voldmod<strong>kvinder</strong>.dk 01.01.10<br />
43
udsatte for vold. Overfaldsalarmen er en mobiltelefon med GPS. 64 I 2008 havde 115 <strong>kvinder</strong><br />
på krisecentre ansøgt om en overfaldsalarm, og 79 % havde fået en udleveret. 65<br />
Sundhedsvæsnet<br />
Dokumentation af vold kan også opnås via en læge- eller skadestue erklæring. Dokumentation<br />
fra sundhedsvæsnet kan man få flere steder. Kvinden kan gå til egen læge, lægevagten,<br />
skadestue eller modtagecenter for voldtægtsofre for at få en erklæring. Modtage- og<br />
behandlingscentre er særligt målrettet volds- og voldtægtsofre, disse har bl.a. samarbejde med<br />
retsmedicinsk afdeling om dokumentation af de fysiske følger af vold. Derudover er<br />
personalet uddannet til at behandle, rådgive og følge op på voldsofre. 66<br />
Handlemuligheder<br />
Formålet med dette afsnit er at give et overblik over socialrådgiveres handlemuligheder ud fra<br />
et bredt rådgivningsperspektiv, da vi ikke i denne opgave ønsker at begrænse os til en bestemt<br />
sektor, men netop finder det centralt i en helhedsorienteret tilgang at øge vores<br />
vidensgrundlag til at omfatte så mange foranstaltningsmuligheder som muligt i et forsøg på at<br />
yde de voldsramte <strong>kvinder</strong> en kvalificeret hjælp. Udover at være etisk forpligtet i form af<br />
vores værdigrundlag, er vi også i forvaltningsregi lovgivningsmæssigt forpligtet i<br />
Retssikkerhedslovens § 5, hvor i det fastslås at det er af stor betydning, at hjælpen<br />
tilrettelægges ud fra en samlet vurdering af borgerens situation. Derfor fastslås det at<br />
kommunen skal behandle ansøgninger om hjælp bredt og ikke kun i forhold til den konkrete<br />
form for hjælp, som en borger har søgt om. <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong> findes i alle samfundslag, og<br />
kompleksiteten af de voldsramte <strong>kvinder</strong>s problemer vil være varierende. Derfor må den<br />
hjælp der tilbydes den enkelte kvinde også bero på en konkret vurdering af hvilke tilbud der i<br />
et helhedsorienteret perspektiv er de mest hensigtsmæssige. Følgende afsnit omkring<br />
værktøjskassen, kan bruges som inspiration/redskab i mødet med den voldsramte kvinde.<br />
Note: Mange voldsramte <strong>kvinder</strong> kommer ikke i kontakt med offentlige myndigheder omkring deres<br />
voldsproblematikker, de klarer situationen selv eller lever med volden, ud af de ca. 28.000 <strong>kvinder</strong> der årligt<br />
vurderes udsat for vold, er det kun knap 3.000 som melder volden til politiet og/eller bliver behandlet på<br />
sygehus. 67<br />
64 Schacke, Janne. <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
65 LOKK Årsstatistik 2008.<br />
66 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
67 Helweg-Larsen Karin mf.: ”Mænds vold mod <strong>kvinder</strong>. Omfang, karakter og indsats mod vold – 2007.<br />
44
Værktøjskassen – at hjælpe en voldsramt kvinde<br />
Følgende redskaber/fokuspunkter har udgangspunkt i materialet ”Hvordan kommer vi den<br />
voldsramte familie i møde?” udarbejdet af Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002.<br />
Rådgivning: I 2008 var der 15.256 henvendelser om rådgivning hos landets krisecentre. 68<br />
Krisecentrene driver en døgnåben hotline for voldsramte <strong>kvinder</strong>, som led i Regeringens<br />
handlingsplan. 69 Den private organisation Mødrehjælpen yder også rådgivning til voldsramte<br />
<strong>kvinder</strong> og børn, ved begge rådgivningstilbud er der mulighed for at være anonym. Derudover<br />
yder både politi og sundhedsvæsnet rådgivning, dog mere specifikt rettet mod problematikker<br />
relateret til eget område. Statsforvaltningen yder rådgivning i forhold til lovgivning og praksis<br />
omkring forældremyndighed og samvær efter separation eller skilsmisse. Der kan også være<br />
behov for børnesagkyndig rådgivning. 70<br />
Samtalen: Ved mistanke om, at en kvinde lever i et forhold hvor hun bliver mishandlet er det<br />
vigtigt at tale med hende om dette. Vægten i samtalen skal være på kvindens behov,<br />
erfaringer og frygt. Undgå egne forudfattede meninger og stil åbne spørgsmål. Indledningsvist<br />
handler det om at få afklaret om det handler om vold.<br />
Den akutte-hjælp: Det er vigtigt at praktisere aktiv lytning og skabe rammerne for en tryg<br />
samtale, samt at fortælle kvinden at loven forbyder at slå og true, samt at volden ikke er<br />
hendes skyld. Det er således centralt hurtigt at få skabt en kontakt med kvinden efter/ved et<br />
evt. overgreb, da hun sandsynligvis efter nogle få dage vil forsøge at bortforklare hændelsen.<br />
Det er også vigtigt, at være opmærksom på evt. tegn på voldtægt, da det ikke er ualmindeligt<br />
at mishandling ender med voldtægt, et forhold som kvinden typisk vil skamme sig over og<br />
derved have svært ved at fortælle om. Endvidere skal man være varsom med kritik, både af<br />
manden, kvinden eller deres indbyrdes forhold, da dette kan være fyldt med ambivalente<br />
følelser. For at det er muligt for kvinden at åbne op, er det vigtigt at hun har tillid til rådgiver,<br />
dette har hun kun, hvis rådgiver tror på det hun siger og hun kan mærke dette. Det kan være<br />
svært, at fortælle alt på én gang, hvorfor det er en god ide at tilbyde flere samtaler, samt<br />
spørge til hvordan rådgiver kan få kontakt såfremt hun ikke henvender sig igen og således<br />
lade hende forstå at hun ikke er glemt samt at der vil blive fulgt op på hendes situation. Som<br />
regel vil hun fortælle mere i senere samtaler. Oplys om tavshedspligt og skærpet<br />
68<br />
LOKK Årsstatistik 2008. Den samme kvinde kan have henvendt sig med flere forespørgsler.<br />
69<br />
Hotline telefon nr. 7020 3082<br />
70<br />
Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
45
underretningspligt. Det er afgørende at være opmærksom på, at det ”kan være farligt for<br />
kvinden, hvis hendes kontakt med dig kommer til mandens kendskab. Hvis du er nødt til at<br />
underrette andre, skal kvinden først spørges og give sit tilsagn.” 71 En canadisk undersøgelse<br />
viser at <strong>kvinder</strong>s risiko for at blive myrdet er fem gange større, når hun har fortalt manden hun<br />
vil forlade ham, eller umiddelbart efter at hun har forladt ham. 72 Dertil kommer den praktiske<br />
hjælp, såfremt rådgiver vælger at gribe ind, så skal det være for at beskytte og sikre kvinden<br />
samt eventuelle børn, man kan konkret sige eks. ”Nu bestemmer jeg, at du (og dine børn) har<br />
brug for beskyttelse, for ikke at blive slået mere”, og så ordne det praktiske. Man kan også<br />
støtte kvinden i at forberede sig på, at komme hurtigt væk næste gang volden indtræder.<br />
Blandt andet ved, at hun pakker en ”sikkerhedstaske” indeholdende: Tøj til hende og børnene,<br />
hyggelige ting, penge eller hævekort, ekstra nøgler til boligen og evt. bilen, legetøj til<br />
børnene, medicin og recepter, telefon og adressebog, samt alle officielle papirer vedr. hende<br />
og børnene såsom vielsesattest, dåbsattester, pas, immigrationspapirer mv.<br />
Endvidere er det en god ide at afdække netværket, da hendes netværk ofte vil være lille eller<br />
ikke-eksisterende, grundet voldens isolations tendenser. Rådgiver kan derfor tale med kvinden<br />
om der er nogen hun kan betro sig til i forhold til evt. at forlade manden, om der er nogen hun<br />
kan bede om støtte, samt afklare hvem hun bestemt ikke kan betro sig til. Derudover er det<br />
centralt ikke at presse, hun må ikke presses til en beslutning om at forlade manden, hvis hun<br />
ikke er klar til det, såfremt beslutningen skal holde. Hvis hun dog giver udtryk for at ville<br />
forlade manden, kan rådgiver stille følgende spørgsmål: Hvordan kan jeg hjælpe dig? Hvad<br />
har du tidligere gjort for at beskytte dig selv og dine børn? Hvad virkede og hvad virkede<br />
ikke? Hvad skal der til for, at du føler dig mere sikker (end sidste gang)? Endeligt er det<br />
vigtigt, at give kvinden den information hun kan have brug for, relevante telefonnumre og<br />
adresser, samt at aftale en ny tid.<br />
På længere sigt: Rådgiver kan tale med kvinden om hvordan hun på længere sigt, kan få<br />
hjælp til at klare situationen, afklare hvem der kan hjælpe, og evt. få kontakt med familie og<br />
venner som hun har mistet forbindelsen med. Endvidere kan det være en hjælp, at gennemgå<br />
følgende punkter, i forbindelse med at forbedre sikkerheden i en evt. kommende nødsituation:<br />
Hvem kan hun kontakte for at få hjælp? Er der en telefon? Kan hun evt. signalere til naboen?<br />
Vil hun ringe til politiet eller give tegn til en anden om at gøre dette? Hvis hun og evt. børn<br />
71 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
72 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
46
skal flygte, hvilken flugtvej skal de bruge? Hvor kan de tage hen? Her kan et krisecenter<br />
anbefales på forhånd så hun kender stedet. Hvilke steder i boligen er farlige, steder hvor hun<br />
kan blive fanget? Hvor er der evt. en flugtvej? Er der våben i huset? Kan de fjernes?<br />
Endvidere bør rådgiver holde regelmæssig kontakt.<br />
Kvinden vakler måske, det er svært og kan tage lang tid at frigøre sig fra et voldeligt forhold.<br />
Kvinden skal sættes i centrum, ikke manden, da hun skal lære at fortælle om egne følelser og<br />
behov. For at skabe forandring, må hun føle smerten, hvis der er børn i forholdet, vil det ofte<br />
være smertefuldt at tale om dette, da kvinden typisk vil fortrænge at børnene lider, det kan<br />
således være afgørende at støtte kvinden til at tale om dette, samt om de konsekvenser volden<br />
har for børnene. At sætte ord på oplevelserne, kan hjælpe kvinden til at få indre billeder på<br />
plads. Efter en sådan proces med at tage ansvar for eget liv er igangsat, har kvinden brug for<br />
tid i enerum til at fokusere på sig selv.<br />
Hvis man når frem til at der er vold i en familie, skal man som hovedregel ikke tilbyde<br />
parsamtaler eller fælles terapi, kvinden vil ofte være for utryg til dette og opleve det som nye<br />
overgreb. Dertil vil vi gerne fremhæve følgende statement fra værktøjskassen, at ”al erfaring<br />
og forskning viser at mænd der slår, og som ikke får professionel hjælp, vil fortsætte med at<br />
slå i pressede situationer.” 73 Såfremt kvinden ønsker, at blive i parforholdet, er fokus at få<br />
stoppet volden og bearbejdet følgerne af volden. Hvis voldsudøver ikke er indstillet på at<br />
stoppe volden, forudsætter et liv uden vold, at forholdet ophører. Dette kan for kvinden<br />
medføre et liv i frygt for repressalier fra manden samtidig med at hun skal etablere sig på ny, i<br />
dette arbejde vil de kommunale sagsbehandlere være centrale aktører. 74<br />
Udover § 109 i Serviceloven, hvilket omhandler kvindekrisecentre, vil de paragraffer og<br />
tilbud, som kommunen kan tage i brug for at hjælpe den voldsramte kvinde ofte være<br />
målrettet en svagere gruppe af arbejdsløse eller socialt svage borgere. Det er således også et<br />
spørgsmål om at matche kvindens behov med de tilbud der er tilgængelige. I forhold til møder<br />
med det offentlige, kan det være en støtte for den voldsramte kvinde, at jf. Forvaltningslovens<br />
§ 8, at medbringe en bisidder, dette kan evt. være en professionel fra krisecentret, men også<br />
andre personer kvinden har tillid til kan varetage denne opgave. Efter et ophold på et<br />
73 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
74 Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002: Hvordan kommer vi den voldsramte familie i møde?<br />
47
krisecenter, har en del krisecentre oprettet efterværn, i form af grupper af <strong>kvinder</strong> der mødes<br />
efter de er flyttet fra krisecenteret. 75<br />
Note: Dertil er der som tidligere nævnt en række ting man derudover skal være opmærksom på såfremt den<br />
voldsramte har et handicap eller er en kvinde med ikke-dansk baggrund, som vi ikke vil komme nærmere ind på<br />
her, men henvise til litteratur listen samt div. links bagerst i opgaven. Endvidere kan det være hensigtsmæssigt,<br />
at danne sig et billede af voldsmandens profil, i vurderingen af indsats og der er også behandlingsmæssige tilbud<br />
til disse som vi som nævnt heller ikke vil komme yderligere ind på i denne opgave.<br />
I relation til økonomi og bolig, hvis og når kvinden forlader manden, har hun sjældent nogle<br />
penge, altså kan hun i den akutte situation have brug for økonomisk hjælp til eks. mad og<br />
husleje, hjælp til etableringsstøtte, daginstitution eller psykologhjælp samt støttes i at få<br />
oprettet en bankkonto i eget navn. Det kan være relevant med hjælp til at lægge et budget. Det<br />
kan undersøges om hun kan få kommunal overlevelseshjælp. Vedr. bolig skal man være<br />
opmærksom på forhold som lejekontrakter og opsigelser af div. fælles gældsposter som<br />
telefon, forsikringer og lign. I det hele taget kan det være nødvendigt med juridisk hjælp i<br />
forhold til bodeling, har hun ikke råd til advokatbistand, kan hun få gratis juridisk bistand hos<br />
mødrehjælpen eller den lokale retshjælp. Kommunerne har desuden mulighed for at anvende<br />
deres anvisningsret til almene boliger til borgere med særlige sociale problemer i henhold til §<br />
59 i Lov om Almene Boliger. Endeligt kan kvinden søge om adresse og navne-beskyttelse i<br />
kommunens folkeregister.<br />
I forhold til beskæftigelse, såfremt kvinden er ledig eller sygemeldt vil dette som<br />
udgangspunkt være sagsbehandlere i jobcenteret og på sygedagpengekontoret der varetager<br />
denne indsats. Det kan være nødvendigt, at hjælpe kvinden med at ansøge om kontanthjælp,<br />
og være opmærksom på denne mulighed selv om hun ikke på pågældende tidspunkt er i stand<br />
til at være aktivt jobsøgende grundet sociale forhold jf. Lov om en Aktivsocialpolitik § 13 stk.<br />
5. I relation til at arbejde med beskæftigelsespotentiale er der en række af muligheder bl.a. i<br />
lov om en Aktiv Beskæftigelsesindsats, i Lov om Social Service samt i Sygedagpenge<br />
Loven. 76<br />
Med hensyn til behandling, kan kommunen visitere til behandling i henhold til flere<br />
paragraffer. Det kan være i henhold til § 52 eller § 102 i Lov om Social Service, eller i<br />
75 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
76 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
48
henhold til § 82 i Lov om en Aktiv Socialpolitik. Derudover kan kvindens praktiserende læge<br />
visitere til 12 timers psykologbehandling, her skal kvinden dog betale 40 % af udgiften selv. 77<br />
Socialrådgiverne: Endvidere kan rådgivere være opmærksom på de muligheder der er for at<br />
få yderligere viden omkring problematikker hvor de vurderer behov her for, dels via de<br />
forskellige organisationers hjemmesider (se oversigt med links under litteraturlisten) samt<br />
benytte sig af VISO. VISO tilbyder gratis, landsdækkende specialrådgivning til borgere,<br />
kommuner, institutioner og tilbud, når den rette ekspertise ikke findes i kommunen. VISO<br />
dækker følgende områder: Børn, unge og voksne med handicap, Udsatte børn, unge og<br />
voksne samt specialundervisning og specialpædagogisk bistand til børn, unge og voksne.<br />
Herudover opsamler, udvikler og formidler VISO viden inden for specialrådgivningsområdet.<br />
Case 1 – Mettes historie<br />
Følgende er en anonymiseret beretning fra hjemmesiden www.voldsramte<strong>kvinder</strong>.dk, som<br />
Landsforeningens overordnede formål er at skabe et netværk for voldsramte <strong>kvinder</strong> og skabe<br />
fokus på et område, som er tabubelagt. Foreningens stifter ønsker med hjemmesiden, at skabe<br />
et forum, hvor den voldsramte kan møde ligestillede under uforpligtende forhold og samtidigt<br />
ønsker vi at medvirke til at styrke forældrerollen og bevidstheden om, hvor vigtigt det er at<br />
holde fast i sit eget og barnets behov. I dette forum kan man helt anonymt komme med tanker,<br />
følelser og oplevelser. Den gensidige genkendelse mindsker følelsen af ensomhed og kan<br />
bidrage til at bryde tabuet oplyses der på hjemmesiden.<br />
Mette: ”Jeg mødte Peter i slutningen af 2005, på det tidspunkt boede jeg alene med mine to<br />
børn i Albertslund. Han var hvad alle <strong>kvinder</strong> drømte om, at en mand skulle være, sød,<br />
kærlig, opmærksom og han var der for mig. sådan var han det første halve år, derefter<br />
forandrede han sig langsomt, han blev jaloux over for min tidligere kæreste, børenes far, han<br />
begyndte at skubbe, kastede tøj efter mig, han gik ud og drak, tog stoffer, blev væk om natten,<br />
han slukkede for sin mobil, så jeg ingen mulighed havde for, at komme i kontakt med ham.<br />
Dagen efter kom han igen, undskyldte mange gange. Jeg tilgav ham da jeg var vildt forelsket i<br />
ham. Peter ville gerne have at vi skulle flytte sammen, sådan rigtigt sammen og så langt væk<br />
fra min x kæreste, som muligt. Peter var selvstændig tagdækker, men det holdt ikke længe, så<br />
gad han ikke det mere. Han var god til alt med pc, internet, netbank og koder, det var hans<br />
liv, og da jeg ikke havde noget at skjule for min kæreste, fandt han hurtigt ud af mine koder til<br />
dankort og til min netbank. Jeg var blevet gravid, (selv om at Peter havde sagt at han ikke<br />
kunne gøre nogle gravid) da syntes jeg at det var en god ide at flytte, for at få dæmpet Peters<br />
jalousi. Vi fandt et rækkehus i Roslev i Selde i Jylland; Peter valgte dog alligevel at have<br />
adresse et andet sted, da han ikke kunne forsørge os, så det var mig der skulle forsørge ham.<br />
77 Schacke, Janne: <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv.<br />
49
Så begyndte problemerne, han blev værre og værre. Han havde hevet mig så langt fra alle,<br />
venner og familie, så nu kunne han bare gøre, hvad der passede ham.<br />
Hans jalousi blev meget værre, især når jeg skulle aflevere børnene til deres far. Når jeg kom<br />
tilbage blev jeg beskyldt for at have ligget og knaldet med min ekskæreste inde i bilen.<br />
Peter sagde at jeg blev mærkelig, når jeg kom tilbage efter at havde afleverede børnene. Jeg<br />
spurte altid inden om han ville tage med, men han havde altid en undskyldning. Og så fik jeg<br />
tæsk, han slog mig med en tommestok, kastede tændte smøger efter mig og hældte øl over mig.<br />
Han tog kvæler tag på mig, alt imens at jeg var højgravid. Jeg blev beskyldt for alt. Peter<br />
drak meget og oplyste mig om, at hvis han blev anholdt, kunne han altid give alkoholen<br />
skylden. Derefter tog han bare af sted og blev væk i flere dage. Når han havde tæsket mig, tog<br />
han min telefon, stikket til internettet, min pung og min bil hvorefter han kørte, så jeg ikke<br />
kunne komme nogle steder og ikke kunne komme i kontakt med nogen som helst. Når tæskene<br />
havde været så slemme at jeg blev nød til at tage på skade stuen, oplyste jeg at det var min<br />
kæreste der havde gjort det. På skadestuen gjorde de ingen ting ved det. Derefter tog jeg bare<br />
hjem. Peter var nu lige glad med om mine børn var tilstede, når han slog mig eller når vi var<br />
på besøg hos hans mor; så sagde han bare ”det er også altid dig, du skal altid lave drama<br />
når du er sammen med min familie”.<br />
Han løg for mig, om hvor han opholdte sig, han sagde at han var på besøg hos nogle af hans<br />
venner og når jeg sagde til ham at han løg for mig, og sagde at jeg vidste at han været hos<br />
hans ekskæreste, så gav han mig skylden, det var min skyld da jeg havde to børn med min<br />
ekskæreste. Alt det han beskyldte mig for, gjorde han selv. Ærlighed og kærlighed tror jeg<br />
ikke, at han ved hvad var, han troede på sine egne løgne, troede at det var sandheden. At alle<br />
de ting han gjorde, at det var ting at jeg gjorde. I 2007, da vi fik vores datter, havde han<br />
lovet, at alt nu skulle blive bedre, men allerede 14 dage efter at hun var født, brækkede han<br />
min næse, dette skete da vi var på besøg hos hans familie nytårs aften, søsteren slog det bare<br />
hen og sagde, at jeg bare skulle ligge mig til at sove, så var det overstået til i morgen. Da<br />
valgte jeg at anmelde ham, også fordi han smadrede side ruden i min bilen og stjålet mine<br />
nøgler til huset. Jeg ringede til politiet i Esbjerg, men de sagde bare, at de havde travlt, og at<br />
jeg måtte ringe til politiet dagen efter. Dagen efter ringer jeg igen til politiet i Skive, da jeg<br />
ikke kunne komme nogle steder og jeg var bange for, at han var hjemme hos mig. Peter lå og<br />
sov da de ankom og han gad ikke at åbne, til sidst åbnede han og politiet tog ham med på<br />
stationen. Da fik jeg også at vide, at han var efterlyst af politiet, for at have stjålet flere biler<br />
og kørt uden kørekort, politiet fortalte mig at han havde stjålet mv. siden 1997, med andre<br />
ord: han havde et meget langt straffe register, han var et meget kendt ansigt i Esbjerg.<br />
Derefter kom han i fængsel i 30 dage, allerede nogle dage senere stak han af. Han kom op på<br />
hospitalet hvor jeg lå med min datter, efter at min næse var blevet opereret. Han sagde til<br />
personalet på hospitalet, at han var en god ven til mig og at han gerne ville hjælpe og støtte<br />
mig med min datter. Derefter kørte han mig hjem.<br />
Da vores datter var 4 måneder gammel, havde jeg været ude og afleverer børene til deres far<br />
og som sædvanligt ville han ikke med. Da Jeg kommer hjem er det først han spørger om: var<br />
det godt at få et knald af ham, jeg ved ikke hvad han taler om. Jeg spørger hvad han taler<br />
om? og så siger Peter: ”jeg skal vise dig noget der vil gøre ondt på dig resten at dit liv”.<br />
Vores datter sov, han tog en dyne og lagde over hovet på hende og sagde til mig: ”jeg vil tage<br />
livet af hende, da jeg ved hvor meget dine børn betyder for dig, så kan du have den smerte<br />
resten af livet”. Han holdt mig væk fra hende så jeg ikke kunne komme hen til hende, Jeg<br />
kunne høre at hun skreg, så jeg løb uden for at råbte om hjælp og for at ringe til politiet.<br />
Peter låste mig ude, og igennem vinduet kunne jeg se vores datter, det eneste jeg kunne se,<br />
var at hun var rød i hoved. Peter gik i gang med at give hende overtøj på og sætte hende i en<br />
bærestol. Politiet kom efter 20 minutter, og da var Peter på vej over til busstopstedet med<br />
vores datter. Imens at jeg fortalte politiet hvad der var sket, var Peter gået tilbage og havde<br />
50
sat vores datter på køkkenbordet og så gik han. Til min store lettelse var min datter i live.<br />
Politiet fik fat i Peter og sagde at han skulle gå. Derefter kørte politiet min datter og mig til<br />
min egen læge, hvor min datter blev undersøgt. Hun havde røde udtrækninger rundt om<br />
øjnene, så hun havde været ved at blive kvalt. Peter tog min bil og kørte til Horsens og<br />
stillede min bil, derfra tog han videre med tog. Han ringede og fortalte hvor bilen stod. Jeg<br />
havde ingen penge til at hente den, så min ekskæreste betalte, så jeg kunne hente den.<br />
Peter forsatte med at genere mig, både ved at komme til bopælen og pr. telefon, derfor valgte<br />
jeg at flytte. En dag imens jeg var ude at køre, ringede telefonen og da jeg troede at det var<br />
vigtigt tog jeg den. Det var Peter der ringede og truede mig på livet, han sagde at han ville<br />
tage livet af mig og mine børn. Jeg kørte galt og kom på hospiteret, lægerne undersøgte os<br />
alle og jeg fik af vide, at der ikke var sket noget. Min mindste datter kastede op og skreg når<br />
jeg løftede hende op. Lægevagten oplyste at hun skreg på grund af chokket. Dagen efter tog<br />
jeg op til min egen læge, som sendte os til Viborg sygehus. Der fik jeg af vide, at hun havde<br />
fået hjernerystelse, og at der var tegn på at hun var blevet udsat for ruskvold. Sygehuset<br />
kontaktede politiet, kommunen og familiehuset. Jeg blev afhørt af politiet, jeg vidste ikke hvad<br />
de talte om. Vi, både Peter og jeg skulle gå i familiehuset, så de kunne finde ud af hvem af os<br />
det var der havde rusket vores datter. Peter og jeg flyttede ind i familiehuset, så personalet<br />
kunne observere hvem af os der ruskede vores datter. De fandt ud af, at det ikke var særligt<br />
sundt for mine børn og mig at vi var sammen med Peter. Derefter flyttede jeg og mine børn til<br />
Odense. Peter fandt ud af hvor vi boede, ved at sætte sig uden for mine børns fars hus, og<br />
derefter følge efter min ekskæreste, når han skulle over og hente sine børn. Senere kom han<br />
listende ind af døren i mit hus, jeg bad ham gå og ringede straks til politiet, da de endelig<br />
kom, var han gået. D. 26. december 2008, brød han ind i mit hus ved at smadre have døren,<br />
han stjal min pc og smadrede min bærbare computer. Jeg ringede til politiet, og de hørte at<br />
min veninde og jeg blev truet på livet og at han sagde: ”jeg slår jer ihjel”. Vi flygtede ind i<br />
sove værelset, hvor min datter lå og sov. Peter stak igen af i min bil, da politiet kom. Politiet<br />
opgav at finde Peter. Vi flyttede igen, min ekskæreste og jeg fandt en anden måde at vi kunne<br />
udveksle børnene på. Men da min ældste søn stadig gik i samme skole, fandt han os igen og<br />
denne gang truede han mig med, at slå alle dem jeg kendte, samt min familie ihjel, hvis vi ikke<br />
blev hos ham. Han satte en kniv for min strube og spærrede mig (sammen med vores datter)<br />
inde i 3 dage, endvidere tvang han mig til at holde nytårs aften sammen med ham. Hvorefter<br />
at jeg slap fri. Politiet sendte os derefter på Odense krisecenter.<br />
Peter fortalte mig senere hen, at han havde siddet uden for politistationen, da han vidste at<br />
politiet ville køre børnene og mig på krisecenter. Så der opsøgte han mig igen. Han ringede<br />
til personalet for at få oplysninger, men de fortalte ingen ting. Jeg bad krisecentret om hjælp<br />
til at få en overfalds alarm, og for at få tilhold og om hjælp til af få et sted at bo, men<br />
krisecentret ”gad” ikke hjælpe mig med noget, de sagde at jeg kunne tale dansk, så jeg kunne<br />
klare mig selv. Vi var der i 3 måneder. Imens jeg var på krisecenter oprettede Peter en<br />
hjemmeside, hvor han lagde billeder ind af mig, meget private billeder. Derudover skrev han<br />
over 250 mails til mig. Jeg fik breve fra RKI, om at jeg skyldte penge, mange penge. Jeg<br />
ringede for at høre hvad det drejede sig om. Da jeg konfronterede Peter med det, fortalte han<br />
at han havde lånt penge oprettet i mit navn. Jeg anmeldte dette til politiet, men de gjorde<br />
stadig ingen ting. På politistationen oplyste en meget ubehøvlet betjent mig om, at Peter<br />
havde krav på samvær med sin datter. Jeg bad om en overfaldsalarm og polititilhold, men<br />
dette nægtede betjenten.<br />
Jeg fandt selv en lejlighed på Sjælland. Jeg fik hemmelig adresse, men han fandt ud af hvor<br />
børnene og jeg var. Hans moster arbejde på kommunen i Esbjerg. Han ringede og generede<br />
mig, han fortalte at han havde fået af vide af sin moster hvor vi var. Jeg var nu så bange, jeg<br />
frygtede for børnenes og mit liv, men orkede ikke at flygte mere og valgte at blive boende, og<br />
turde ikke andet end at lege hans leg, når han ringede til mig. Jeg valgte at holde kontakten<br />
51
med ham, det var bedre at vide hvor han var og hvad han lavede, da jeg frygtede for at han<br />
lige pludselig ville stå uden for min dør. Politiet gjorde stadig ingen ting. Sanne Graffe stifter<br />
af Landsforeningen for <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong> tilbød mig at tage med mig på politistationen for<br />
at få en overfaldsalarm. Her blev vi mødt af en ubehøvlet og nedladende betjent. Han bad<br />
Sanne gå, men jeg ville gerne have at Sanne blev der, da jeg gerne ville have en bisidder.<br />
Først da Sanne oplyste at hun kom fra Landsforeningen for <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>, fik tonen en<br />
anden lyd, han blev straks mere hjælpsom. Vi blev henvist til en betjent fra volds afdelingen,<br />
og han sagde straks, at han ville skaffe mig en overfalds alarm.<br />
Jeg bad kommunen om hjælp, da min økonomi var meget dårlig, og for at få et andet sted at<br />
bo, men de oplyste at jeg helst ikke skulle flytte mere, da mine børn havde brug for tryghed og<br />
at de ellers ville hente mine børn, og at de ikke kunne hjælpe mig med penge. Jeg har ikke<br />
betale husleje i september måned, så jeg går og venter på at mine børn og jeg bliver sat på<br />
gaden. Dags dato har jeg været i retten, da Peter har købt to telefoner i mit navn, men retten<br />
oplyste at de ikke kunne hjælpe mig. Men at jeg kunne klage. Jeg orker ikke at kæmpe mere og<br />
har mistet tilliden til politiet og systemet. Jeg er bare træt af alt, jeg er deprimeret, er psykisk<br />
nede.” 78<br />
Delanalyse – Case 1 Mettes historie<br />
I dette afsnit sammenholdes opgavens teori med Mettes historie. Denne beretning strækker sig<br />
over en periode på ca. 3-4 år, hvor casens hovedperson ”Mette”, fortæller om sit forhold med<br />
”Peter”. Hun indleder med en beskrivelse af da de to møder hinanden i 2005, hvor Mette er<br />
alenemor med to børn. Peter beskrives som ”drømmefyren” det første halve år. Hvorefter han<br />
langsomt forandrer sig til at være jaloux og tiltagende voldelig overfor Mette. Peter bruger<br />
flere af voldens former. Han benytter verbal vold og trusler, fysisk vold, følelsesmæssig og<br />
psykisk vold samt økonomisk og materiel vold. Den fysiske vold omfatter bl.a., at Peter<br />
begyndte med at skubbe og kaste med tøj efter hende, hvilket eskalerer til at han slår med en<br />
tommestok, kaster med tændte cigaretter og hælder øl udover Mette til, at tage kvælertag på<br />
Mette mens hun er gravid samt til at brække Mettes næse 14 dage efter hun har født. I forhold<br />
til vold og trusler, truer Peter Mette ikke blot med tæsk men også med at slå både hende, deres<br />
fælles barn og i øvrigt alle Mettes familie og bekendte ihjel. Peter øger bl.a. følelsesmæssig<br />
og psykisk vold mod Mette, ved at lyve og beskylde Mette for ting han selv gør, samt ved at<br />
love bod og bedring, ved at isolere Mette ved at tage hendes telefon og internet adgang,<br />
nøgler og bil, samt siden ved konkret at holde hende og datteren indespærret i tre dage. Samt<br />
ved efter bruddet, at blive ved med at opsøge og chikanere Mette personligt, sende mere end<br />
250 mails samt truer via telefon. Derudover øger han chikane ved at lægge private billeder ud<br />
af Mette på internettet mod hendes vilje. Dertil øger Peter økonomisk og materiel vold, ved at<br />
tage Mettes pung og ved flere lejligheder hendes bil, samt smadrer en rude i bilen, ved i 2008<br />
at bryde ind i hendes hjem, smadre døren, stjæle hendes pc og smadre hendes bærbare<br />
78 www.voldsramte<strong>kvinder</strong>.dk<br />
52
computer. Dertil har han oprettet lån og købt telefoner i Mettes navn, hvilket har medført<br />
registrering hos RKI og hvilket dermed stærkt begrænser Mettes økonomiske handlefrihed.<br />
Disse forskellige former for vold, giver Peter muligheden for at udøve kontrol og magt jf.<br />
voldspiralen og Lundgreens teori, han bruger kontrolleret magt, han bruger kontrol ved<br />
skiftende vold og ømhed (råder bod og bedring), samt ikke mindst ved kontrolleret isolering, i<br />
Mettes fortælling anfører hun at flytte hele fem gange, hvilket erfaringsmæssigt i sig selv er<br />
medvirkende til en indsnævring af netværket. Dertil forsøger han, at fordreje tingene til at<br />
være hendes skyld, hvilket eks. ses da han slår Mette ved besøg hos familien og efterfølgende<br />
placerer skylden hos Mette i udtalelsen ”det er også altid dig, du skal altid lave drama når du<br />
er sammen med min familie” hvilket også kan anskues som et led i lundgreens teori omkring<br />
”voldens normaliseringsproces”.<br />
Den psykiske terror som Mette beskriver bl.a. i form af trusler om at slå hende og ikke mindst<br />
børnene ihjel samt beskrivelsen af det meget turbulente forløb på en forholdsvis kort periode<br />
(siden 2005) sammenholdt med omfanget og graden af den vold Mette beskriver at have været<br />
udsat for, bidrager til at man som rådgiver i mødet med Mette, må indtænke teorien omkring<br />
sorg og krise samt posttraumatisk belastningsreaktion. Bl.a. fortæller Mette, at være kørt galt<br />
og kommet på hospitalet i forbindelse med at Peter har truet hende via telefonen, hvilket<br />
kunne tolkes som et krise tegn. Dette, at være udsat for konstante trusler om vold og samtidig<br />
være under observation fra kommunen i forhold til varetagelse af forældrerollen må ligeledes<br />
formode at bidrage til et pres, der kan bringe Mette i krise. Derudover bruger Peter børnene<br />
som pressionsmiddel, dels ved at true med at dræbe dem og samtidigt demonstrere i forhold<br />
til den mindste at han tør gøre alvor af dette, da han forsøger at kvæle barnet med en pude,<br />
samt at barnet udviser tegn på at være udsat for ruskevold. Ligeledes må det forhold, at få sat<br />
en kniv for struben samt at holdes som gidsel og indespærret i tre dage sammen med sit barn,<br />
anses for værende en enorm belastning som alene vil kunne ses som en udløsende faktor for<br />
en posttraumatisk belastningsreaktion, i det hele taget er der en del faktorer ved partnervold,<br />
som kan henføres til de metoder torturofre udsættes for, som teorien omkring posttraumatisk<br />
belastningsreaktion bygger på. Derudover forbindes depressive træk også hermed, i hvilket<br />
lys Mettes afsluttende udtalelse kan ses ”Jeg er bare træt af alt, deprimeret, er psykisk nede.”<br />
53
Peters adfærd fremstår meget krænker karakteristisk i Mettes beskrivelse, ved at han givetvis<br />
er udpræget voldelig og aggressiv i sin adfærd, samt optaget af at placere skyld udenfor sig<br />
selv. Omkring Mettes beretning i forbindelse med voldsepisoden nytårsaften hos Peters<br />
familie, hvor søsteren siger ”at jeg bare skulle lægge mig til at sove, så var det overstået til i<br />
morgen”, tyder på at der i Peters familie kan være voldelige mønstre, da søsteren umiddelbart<br />
accepterer Peters adfærd, jf. tænkning omkring social arv.<br />
Case 2 – Lises historie<br />
Følgende beretning er taget fra bogen ”I kærlighedens vold – om mænds jalousi og vold mod<br />
<strong>kvinder</strong>” af Henrik Munkholm, Henrik arbejder som leder af Manderådgivningen i Aalborg,<br />
som er et behandlingstilbud til voldelige mænd i Nordjylland. Lises historie er et ud af flere<br />
caseinterviews af både mænd og <strong>kvinder</strong> i bogen. Casen fremtræder i anonymiseret form.<br />
”Lise er 32 år. Det er otte år siden, at hun stak af fra Kasper, og siden har hun ikke set ham.<br />
Men sporene fra forholdet skræmmer hende stadigvæk. Når hun ser en mand, der ligner<br />
Kasper, skynder hun at gemme sig. Hun hopper ind i en port, løber ind i en park eller knæler<br />
bag en bil. Og hun bliver i sit skjul, indtil faren er drevet over. Ser hun en bil af samme model<br />
som Kaspers, er det, som om hun bliver lammet af et elektrisk stød. Hun fryser i sine<br />
bevægelser og mærker en isnende fornemmelse løbe ned langs rygsøjlen, mens bilen kører<br />
forbi.<br />
Lise og Kasper traf hinanden til en fest hos nogle fælles bekendte. De fandt ud af, at de begge<br />
arbejdede indenfor samme branche og snakkede godt og længe sammen om det. Kemien var<br />
god fra starten. Kasper virkede både meget moden og åben. Han fortalte om en dramatisk<br />
skilsmisse, som han lige havde været igennem, og at han havde mistet kontakten til sin datter.<br />
Han fortalte også om sin opvækst og sine forældre, der ifølge ham var meget kritiske. De<br />
havde altid forlangt og forventet det umulige af ham. Han havde altid klaret sig godt, men<br />
alligevel var det aldrig godt nok. De kunne altid finde et kritikpunkt at sætte fingeren på.<br />
Da de mødtes, var Lise i starten af tyverne. Hun følte, at hun havde fundet en soulmate i den<br />
cirka ti år ældre mand. Lise er vokset op med en handikappet mor og havde som barn et stort<br />
ansvar for at få hjemmet til at fungere. Hendes to mindre søskende tog ikke på samme måde<br />
del i arbejdet der hjemme. Det blev ikke forventet af dem. Lise følte ikke, at der var plads til<br />
hendes behov og følelser. Hun skulle altid være den voksne og fornuftige og sørge for de<br />
andre. Venner og kammerater havde hun ikke så meget tid til. Hun havde også svært ved at få<br />
det til at fungere. De var så anderledes. Levede et andet liv.<br />
Kasper og Lise indledte et forhold, og det første halve år huskede Lise som godt. Hun følte, at<br />
der gik hul på noget. Hun kunne sætte ord på en masse følelser, som hun før havde lukket af<br />
overfor. Set i bakspejlet kan hun godt se, at han snakkede mest. Hun kan også se, at<br />
rollefordelingen hurtigt blev, at han var ofret, og hun var trøsteren. Det var ham, det var mest<br />
synd for, og han elskede at ligge med hovedet på hendes skød. Han snakkede, puttede sig og<br />
græd indimellem, mens hun lyttede og strøg ham over håret.<br />
Et par måneder inde i forholdet fik Kasper tilbudt job i en anden landsdel. Han foreslog, at<br />
Lise flyttede med. Hans ord gjorde Lise glad. Han elskede hende virkelig, og hun var parat til<br />
at flytte hvor som helst hen med ham.<br />
54
Lise fik arbejde i salgsafdelingen i et byggefirma, og hun og Kasper fandt en fælles lejlighed.<br />
Hun følte for alvor, at hun kunne lægge sin barndom og dens problemer bag sig og starte på<br />
et selvstændigt voksenliv.<br />
Der gik ikke længe, inden Lise mærkede, at Kasper var svær at leve sammen med. Han var<br />
meget humørsvingende, mistroisk og gjorde sig mange forestillinger om, hvad Lise lavede.<br />
Den første uge fik hun lov til selv at tage bussen frem og tilbage til arbejde. Men derefter<br />
begyndte han at hente og bringe hende. Han ringede også flere gange om dagen, fordi han<br />
troede, at hun havde affærer med de håndværkere, der kom i byggefirmaet. Nogle gange<br />
kunne han råbe og skrige i telefonen i en blanding af vrede og sorg. Og han kunne svine<br />
hende til og skælde hende ud for at være billig og for at svigte ham. Andre gange ringede han<br />
og stillede en masse kontrollerende spørgsmål. Hvad laver du? Hvem sidder du sammen<br />
med? Er det kolleger eller kunder? Hvornår er du alene igen? Hvornår kan jeg hente dig?<br />
For Kasper var det ikke nok, at han ringede til Lise. Han forventede også, at hun ringede til<br />
ham mindst hver anden time. Gjorde hun ikke det, kunne hun forvente at få et ordentligt<br />
møgfald af ham.<br />
Lise forsøgte at protestere over for Kaspers urimeligheder. Men det hjalp ikke. Det prellede<br />
fuldstændig af på ham. Hun tænkte ikke over, at hun kunne dele sine bekymringer med andre.<br />
Den slags havde hun aldrig gjort. Hun havde altid haft rollen som den stærke, der klarede<br />
tingene selv. Var der modgang, bed hun tænderne sammen, indtil den var drevet over. Men<br />
med Kasper var hun oppe imod en større udfordring, end hun nogensinde før havde været.<br />
Hun måtte stort set ingenting – udover at blive eskorteret til og fra arbejde. Kurser var<br />
udelukket. Det samme var venindebesøg. Telefonsamtaler blev begrænset til den nærmeste<br />
familie, og de fik bare den sædvanlige smøre om vind og vejr og om, hvad de havde set i<br />
fjernsynet. Så hun følte sig mere og mere som en fugl i bur.<br />
Lise og Kasper flyttede sammen sidst på efteråret. Da det blev tid til julefrokost på hendes nye<br />
firma, fik hun gennemtrumfet, at hun kunne deltage i spisningen sammen med sine nye<br />
kolleger. Efter to timer ville hun blive hentet af Kasper. Og det gjorde hun. Han var helt oppe<br />
at køre. Han græd, skældte hende ud og udfrittede hende, som om det var et politiforhør. Han<br />
blev ved med at anklage hende for, at hun havde været sammen med en anden mand. Han var<br />
bundulykkelig og hulkede højt, mens han gispende fik formuleret, at hun aldrig, aldrig måtte<br />
svigte ham igen på den måde. Lise prøvede at være den rolige. Hun havde spist med sine<br />
kolleger og ikke andet. Men hendes ord prellede fuldstændig af på ham. De kørte i fuld fart af<br />
motorvejen, men pludselig bremsede Kasper bilen og trak ind i nødsporet. Han standsede<br />
bilen ved en bro, sprang ud og kravlede op på rækværket og truede med at springe ud. Lise<br />
løb efter ham, og de næste minutter kæmpede hun for, at han ikke skulle springe de mange<br />
meter ned i afgrunden. Han græd, skældte ud og var helt ude af sig selv. Lise ved ikke, hvor<br />
længe han kæmpede med ham, men det føltes som en uendelig lang tid. Endelig fik hun ham<br />
tilbage i bilen, hvor han sad og rystede af angst, sorg og kulde. Hun kørte hjem og lagde ham<br />
i seng.<br />
Lise havde stadig medlidenhed med Kasper. Det var synd for ham, at hans ekskone<br />
behandlede ham så dårligt; at han ikke havde nogen kontakt til sin datter og at hans forældre<br />
mente, at han selv var skyld i sine problemer. Men efterhånden, som han blev mere urimelig,<br />
blev det svært at holde fast i den følelse. Lise kan tydeligt huske, hvordan angsten kom<br />
krybende, når hans bil rullede ind på parkeringspladsen ved hendes arbejdsplads. Hun vidste<br />
aldrig, hvad der ventede hende. Vidste aldrig, hvilket humør han var i. han kunne godt være<br />
rolig i bilen og så pludselig tænde af, når de var kommet ind i lejligheden. Andre gange kunne<br />
mønsteret være omvendt. Lise forklarer, at der ikke var nogen signaler, hun kunne holde øje<br />
med. Der var ikke noget bestemt, der udløste hans hidsighed. Den kom bare som et pludseligt<br />
uvejr. Nogen gange når hun stod og lavede mad, kylede han ting efter hende. Kopper,<br />
tallerkener, glas. Han ramte ikke, men de splintredes mod væggen tæt over hendes hoved.<br />
55
Engang de var på vej hjem fra arbejde, blev han så vred – hun kan ikke huske over hvad – at<br />
han kørte hende ud i en skov. Han tog fat i hendes arm, smed hende ud af bilen og kørte sin<br />
vej. Det var mørkt, og hun anede ikke, hvor hun var. Lise var dybt chokeret og famlede sig<br />
frem af den øde skovvej. Hun havde aldrig nogensinde før følt sig så ydmyget og forladt. Hun<br />
var lille Lise alene i verden, hjælpeløs og fortabt. Pludselig var han der igen. Hev hende ind i<br />
bilen med den samme voldsomhed, som han havde smidt hende ud, og så kørte de hjem til<br />
lejligheden.<br />
Nogle dage efter den episode forsøgte Lise at snakke med Kasper. Hun prøvede med det gode<br />
og sagde, at det var synd for ham, at han var ked af det, og at hun troede, at han havde brug<br />
for hjælp. For en gangs skyld lyttede han til hende og sagde, at han ville få en samtale hos en<br />
psykolog. Det fik han også, eller i hvert fald påstod han, at han havde været til samtale.<br />
Psykologen havde fortalt ham, at han var helt normal og velfungerende. Der var absolut ikke<br />
noget galt med ham. Det var nok snarere Lise selv, siden hun mente, at de havde problemer.<br />
Og hvad bildte hun sig ind at overtale ham til at gå til psykolog, når han ikke fejlede noget?<br />
Det havde været ydmygende for ham. Sådan kørte han løs, mens hun bare blev tavs og passivt<br />
tog imod de verbale hug.<br />
Kasper var fysisk meget stærkere end Lise. Han slog hende ikke, men tog ofte fat i hende og<br />
ruskede hende. Han har smidt hende ned i gulvet, kylet hende ned i møbler og han har presset<br />
hende så hårdt ned i deres seng, at den brasede sammen. Med den behandling er der ikke<br />
noget at sige til, at Lises følelser for Kasper døde ud. Kilden løb fuldstændig tør. Hun blev<br />
sammenbidt og hård og havde ikke lyst til at gå i seng med ham. Kasper accepterede<br />
midlertidig ikke et nej, men tog, hvad han ville have. Nogle gange gjorde Lise modstand.<br />
Andre gange lukkede hun bare af og lod det ske. Dengang tænkte hun det ikke som voldtægt.<br />
Den opfattelse har hun først fået mange år senere.<br />
Lise kunne ikke snakke med Kasper om overgrebene. Det var fuldstændig udelukket, siger<br />
hun. Hun blev bange for at tænde hans vrede og undgik derfor konflikter med ham. Lad bare<br />
tingene ske og glædede sig over de små ting. Fx de dage hvor der ikke skete noget<br />
ubehageligt. Det var lig med en god dag.<br />
Lise begyndte at mærke nogle fysiske symptomer på sit ulykkelige liv. Hun mistede appetitten,<br />
og kiloene raslede af hende. Det bemærkede hende chef. Han havde også tilfældigvis overhørt<br />
et par telefonsamtaler mellem Kasper og Lise og kunne godt høre, at deres forhold ikke<br />
ligefrem var lykkeligt. Lise stak ham en søforklaring om, at det var nogle midlertidige<br />
problemer, men inderst inde vidste hun godt, at det var ravruskende galt. Men hun følte ikke,<br />
at hun havde kræfter til at bryde ud.<br />
Ironisk nok blev det en ulykkelig begivenhed, der gav hende styrke til at komme væk. Når<br />
Kasper tvang hende til at dyrke sex, var det uden beskyttelse, og en dag kunne Lise<br />
konstatere, at hun var gravid. Det var en næste ubærlig følelse, at Kasper på den måde havde<br />
plantet noget levende i hende. Det skulle fjernes hurtigst muligt! Lise tog alene af sted til<br />
hospitalet og var sygemeldt i nogle dage på grund af smerter i underlivet. Pludselig stod det<br />
klart for hende. Hvis hun ikke forlod ham, ville hun svinde ind til ingenting og blive reduceret<br />
til en skygge på væggen. Åndeligt gik hun allerede rundt i en tilstand, der lignede koma.<br />
Fysisk var det også kun et spørgsmål om tid, inden hun knækkede sammen. Lise ville<br />
simpelthen dø, hvis hun blev hos Kasper. Så hun måtte væk. En morgen efter han var taget på<br />
arbejde, pakkede hun en taske og lukkede for sidste gang døren til lejligheden. Hun opsøgte<br />
en veninde, som hun ikke havde set i mange år. Hun undrede sig, da Lise pludselig stod ved<br />
døren med stumperne af sit liv i en taske. Men tog pænt imod hende.<br />
Kasper havde Lises mobilnummer og bombarderede hende med opkald. Han var skiftevis<br />
vred og ked af det. Han kunne ikke leve uden hende, sagde han og truede med at tage sit eget<br />
liv. Andre gange truede han med, at han nok skulle finde ud af, hvor hun boede. Det gjorde<br />
han ikke, men da Lise flyttede for sig selv, opsøgte han hende på hendes nye adresse. Han tog<br />
56
fat i hende og ville have hende med i sin bil, men Lise fik vredet sig fri og søgte hjælp i<br />
nabolejligheden. Hendes held var, at det var et opholdssted for nogle rockertyper, der levede<br />
af at sælge narko. De tog Kasper i hoved og røv og smed ham ned ad trapperne og så ud til at<br />
nyde opgaven. Siden den dag har Lise ikke set Kasper.<br />
Det var en stor lettelse at slippe af med ham. Men samtidig var Lise også skrækslagen over at<br />
stå alene. Hun var bange for at møde ham og syntes, hun så hans spøgelse alle vegne. Lise<br />
begyndte at komme en del i nabolejligheden og fik smag for de stoffer, der blev forhandlet.<br />
Hun røg hash og tog også i en periode speed og kokain. Stofferne virkede som en slags<br />
medicin, der lagde en behagelig dyne hen over hendes mørke tanker.<br />
Lise skiftede job og fik en stilling med mere ansvar. Det klarede hun trods misbruget, men<br />
fysisk trak hun store veksler på sin krop. Hun spiste ikke ret meget, og en dag kollapsede hun<br />
simpelthen på sin arbejdsplads. Hendes læge henviste hende til en psykiater. Han gav hende<br />
to kontante råd. Drop stofferne og flyt hjem til din gamle hjemegn. Som den pligtopfyldende<br />
kvinde hun er, fulgte hun begge hans råd. Hendes oplevelser med Kasper blev godt og<br />
grundigt fortrængt og lagt på en hylde bagest i hendes erindring. Men de kunne ikke bare<br />
gemmes og glemmes. De har sat sig spor.<br />
Lise fortæller om den angst og paranoia, hun stadig kan opleve, når hun ser noget, der<br />
minder om Kasper. Hun føler også, at hun har svært ved at indgå i sociale relationer. Hun er<br />
meget på vagt og bliver bange, hvis folk hæver stemmen. Så får hun det både fysisk og psykisk<br />
dårligt, og føler hverken hun kan kæmpe eller flygte. Hun krymper, bliver lille bitte og kan<br />
kun vente på, at det går over. Lise har båret rundt på sine oplevelser i otte år og har netop<br />
besluttet sig for at søge psykologhjælp. Der er så mange uforløste ting, som hun har brug for<br />
at få bearbejdet. Først når hun har fået gjort det, kan hun trække en streg i sandet og sige, at<br />
Kasper er fortid. Og ikke andet end fortid.” 79<br />
Delanalyse – Case 2 Lises historie<br />
Nedenstående analyse er baseret på Lises historie fra hendes forhold med Kasper. Vi vil gerne<br />
via vores teori og empiri komme frem til, hvor stor betydning det har for den voldsramte<br />
kvinde at hun får den fornødne hjælp.<br />
Lise har i sin barndom ikke haft mulighed for at have den slags følelser, som hun fik da hun<br />
begyndte at komme sammen med Kasper. Hun havde i sin barndom ikke haft tid til at være<br />
sammen med venner eller have kærester. Ud fra sorg og krise teorien kan ens opvækst have<br />
betydning for hvordan man er til at takle det at blive ramt af en krise. Lise beskriver selv, at<br />
hun blev overvældet over de følelser hun pludselig kunne sætte ord på, da hun fandt sammen<br />
med Kasper. Hvilket også kan formodes at have gjort det sværere for hende da hun blev udsat<br />
for vold fra Kaspers side, i Sorg og krise teorien kan det være med til at man kan blive ude af<br />
stand til at bruge sin almindelig sunde fornuft.<br />
Lise kan beskrives ud fra Offer/krænker identiteten, hvor vi har brugt karakteristika for et<br />
offer: Lise påtager sig ofte skylden for at trigge Kaspers vrede, hvilket også er derfor hun<br />
79 Munkholm, Henrik og Søndergaard, Per Straarup: I kærlighedens vold – om mænds jalousi og vold mod<br />
<strong>kvinder</strong>. s 54-62.<br />
57
oftest forsøger ikke at gøre ham sur. Forskeren Eva Lundgren mener, at grunden til at kvinden<br />
ikke forsøger, at gøre voldsudøveren sur skyldes at hendes selvtillid er blevet ødelagt ved at<br />
han gentagne gange har udsat hende for vekslende vold og varme. Dette kan vi også se i Lises<br />
situation ved, at hendes negative billede af sig selv forstærkes hver gang Kasper får et af sine<br />
udbrud, og det er med til at tappe hende for selvværd og på den måde mister hun styrken til at<br />
kunne svare Kasper igen.<br />
Eva Lundgren forklare, at den voldsramte kvinde når hun går med volden selv og ikke har<br />
nogen at kunne snakke med den om, nemt kommer til at opbygge skyldfølelsen og hun<br />
påtager sig derfor skylden for volden. Hvilket vi i Lises situation også kan se at hun gør op til<br />
flere gange. Hun fortæller fx om en episode, hvor Kasper ville tage livet af sig selv ved at<br />
springe ud fra en bro, fordi han mente at hun havde været urimelig ved at tage til en fest<br />
sammen med hendes arbejdskollegaer. Lise vælger også her, at påtage sig skylden for det<br />
skete og gør alt hvad hun kan for at forhindre Kasper i at springe. Hun synes stadig, at det er<br />
meget synd for ham at hans ekskone havde været så urimelig overfor ham; vi kan her se en<br />
adfærd hvor Lise forsøger, at fortælle sig selv at det ikke er deres forhold der er skyld i at<br />
Kasper opførelse, men at det skyldes hans tidligere forhold til ekskonen. Lise forsøger, at gøre<br />
det forståeligt at Kasper handler som han gør.<br />
Lises fortæller, at Kasper kunne være meget kontrollerende, han forbød hende fx i at se<br />
hendes veninder og familie, selv telefonsamtalerne blevet skåret ned til et minimum. Eva<br />
Lundgren mener, at når kvinden isoleres på den måde, kommer manden til at dominere hende<br />
følelsesmæssigt, og hun bliver derfor mere afhængig af ham.<br />
Udover dette var han også kontrollerende på den måde at han hele tiden skulle, spørge indtil<br />
hende når hun var på arbejde. Han kunne ringe i tide og utide. Vi kan ved hjælp af Hvordan<br />
kommer vi den voldsramte familie i møde konstatere at dette er et tegn på følelsesmæssig eller<br />
psykisk vold.<br />
Lise har været udsat for at Kasper har forsøgt, at kontrollere hende ved hjælp af skiftende<br />
ømhed og vold, hvilket vi kan se ved, at Lise fortæller, at nogle gange efter, at Kasper havde<br />
haft en udbrud tvang han hende til seksuel omgang med ham. Eva Lundgren siger nemlig, at<br />
manden oftest ønsker, at trøste kvinden efter han har været voldelig overfor hende, og det er<br />
derfor ikke ualmindeligt at volden afsluttes med voldtægt.<br />
Da Lise opdager at hun er gravid gør hun endelig det, at hun pakker sine ting og rejser over til<br />
en veninde mens Kasper er på arbejde. Men vi kan konstatere ifølge Hvordan kommer vi den<br />
voldsramte familie i møde at, det blot udløser Verbal vold eller trusler i form af, at Kasper i<br />
første omgang truer med at tage sit eget liv, da han mener, at han ikke kan leve uden hende.<br />
58
Og et andet eksempel er, at han siger til hende at han nok skal finde hende. Efter at Lise har<br />
forladt Kasper kommer hun i det forkerte selskab, hun fortæller at hun begyndte at tage stoffer<br />
og at de hjalp hende til ikke at tænke på de mørke minder. Det er mange konsekvenser for den<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong>, stofferne er her i Lises situation bare en af mange. Nogle af de andre<br />
konsekvenser der har været for Lise, er at hun i dag lider af angst og paranoia, dette kommer<br />
til udtryk hvis hun i det daglige ser nogle ting som minder hende om tiden sammen med<br />
Kasper. Hun har svært ved at håndtere hvis folk hæver stemmen overfor hende eller andre,<br />
hun bliver lillebitte og ved ikke om hun skal flygte eller blive. I <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s<br />
arbejdsliv fortæller flere <strong>kvinder</strong> om, at de har svært ved at få en normal hverdag til at<br />
fungere. Som voldsramte er de fleste <strong>kvinder</strong> psykisk nedbrudte og kan derfor have mindre<br />
overskud til at få hverdagen til at fungere. Lises er nu indforstået med, at hvis hun skal<br />
komme over de oplevelse og mørke minder hun har fra tiden med Kasper, er hun nødt til at få<br />
noget psykolog hjælp.<br />
Sammenfattende analyse<br />
I dette afsnit sættes de to delanalyser og cases først i relation til opgavens øvrige indhold, der<br />
næst relateres dette til empowerment perspektivet og afsluttende sættes casene ind i et<br />
handlings- og indsatsperspektiv.<br />
Mette og Lise – og de voldsramte <strong>kvinder</strong>s livssituation<br />
Begge <strong>kvinder</strong> i casene har været udsat for vold i parforholdet og de mekanismer der i<br />
tidligere afsnit er beskrevet i forbindelse hermed, dog med forbehold for de individuelle<br />
forskelle der naturligvis er i begge <strong>kvinder</strong>s beretninger. F.eks. Har Mette været udsat for<br />
fysisk vold af særlig grov karakter, fra en mand med udpræget krænker karakter, hvorimod<br />
Lises historie bærer mere præg af psykisk og følelsesmæssig vold. Dertil er en anden markant<br />
forskel i fortællingerne, at Mettes historie overvejende omhandler forholdet til Peter og tiden<br />
fra hun mødte ham i slutningen af 2005 og er meget konkret i sin gengivelse af<br />
hændelsesforløbet, eller mere fakta præget om man vil, hvorimod Lises historie<br />
fortælles/fortolkes af en tredje part og er mere tilbageskuende og beskrivende, med fokus i et<br />
psykologisk årsags/forklaringsperspektiv. Om begge <strong>kvinder</strong> kan siges at de væves ind i<br />
voldsspiralen, samt voldens normaliseringsproces. Der er ligeledes forskelle og ligheder i de<br />
konsekvenser volden har for <strong>kvinder</strong>nes livssituation. Begge <strong>kvinder</strong> oplever voldens<br />
isolations tendenser, ved at få begrænset deres netværk bl.a. grundet flytninger. Begge<br />
<strong>kvinder</strong> kan meningsfuldt anskues i lyset af offer/krænker teori, dog med den nuance at Lise<br />
59
modsat Mette, også meget indtager en frelser position. For Mette, har volden bl.a. også store<br />
økonomiske og materielle konsekvenser, hendes fortælling afsluttes med at hun konkret er<br />
bange for at hun og børn bliver sat på gaden, da hun ikke kan betale husleje. I Lises historie<br />
vægtes voldens psykiske konsekvenser. Store dele af begge <strong>kvinder</strong>s beretninger, trods de<br />
individuelle træk der naturligvis altid vil være i et hvert menneskes liv og oplevelser, vækker<br />
meget af beskrivelserne genkendelse i forhold til den viden og forståelse vi i opgavens<br />
indledende afsnit har beskrevet omkring partnervold sammen med de forhold der i øvrigt kan<br />
gøre sig gældende i voldsramte <strong>kvinder</strong>s livssituation.<br />
Empowerment<br />
Tidligere i opgaven, har vi argumenteret for hvorfor vi finder det relevant, at tænke<br />
empowerment i forhold til voldsramte <strong>kvinder</strong>, dette mener vi også giver mening i relation til<br />
de to <strong>kvinder</strong> i casene, hvis fortællinger som før nævnt indeholde elementer og<br />
problematikker i tråd med mange af de andre voldsramte <strong>kvinder</strong>s historier vi har læst i<br />
forbindelse med vores research til denne opgave. I afsnittet Empowerment perspektivet,<br />
fremfører vi pointer fra professor John Andersen, som også argumenterer for at empowerment<br />
netop findes anvendeligt i forhold til at modvirke afmagt og hvor målet er inklusion af<br />
underprivilegerede grupper og individer. Særligt Mette i vores case materiale, må siges at<br />
være fastlåst i en afmagtssituation, hvor hun mangler både økonomiske og materielle<br />
ressourcer, samt ikke mindst det personlige overskud til at kunne se en vej ud af hendes og<br />
børnenes tilsyneladende håbløse situation, samt har mistet tilliden til at det offentlige hverken<br />
kan eller vil hjælpe hende. I mødet med Mette finder vi det således meningsfuldt også at<br />
anskue Mettes situation, ud fra de livsbetingelser der præger hendes virkelighed og det at<br />
være voldsramt, mere end at se på Mettes individuelle fejl og mangler, men at fokusere på<br />
hvilke ressourcer der kan tilføres Mette og andre voldsramte <strong>kvinder</strong>, med en målsætning om<br />
netop at forbedre livsbetingelser, og ikke kun i et her og nu perspektiv, men også på langsigt.<br />
Endvidere i forbindelse med vores research, er vi flere gange stødt på det synspunkt, at<br />
<strong>kvinder</strong>ne vægter den støtte de finder i hinanden, altså de voldsramte i mellem, eks. de der bor<br />
sammen på krisecentre og/eller deltager i selvhjælpsgrupper for voldsramte <strong>kvinder</strong>. Et andet<br />
eksempel er udtalelser der understøtter dette på forskellige forums eller chats på nettet hvor<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> kan udveksle erfaringer og således støttes i at de ikke er alene med deres<br />
erfaringer, hvilket kan ses som vertikal empowerment. Dette kan også sættes i relation til<br />
identitetsempowerment, som kan medvirke til at bryde med individualiseringen af et socialt<br />
problem, som det at være voldsramt. Hvilket igen hænger sammen med statusmæssig<br />
60
empowerment, som bl.a. handler om at ændre på moralsk stempling af grupper som eks.<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong>, dette gøres bl.a. ved at skabe modforestillinger til eksisterende<br />
synspunkter, hvilket bl.a. er baggrund og intention med denne lille opgave samt lægger i hele<br />
den indledende introduktion til diskurstænkningen, hvor man kan sige at magt og køn<br />
synspunktet netop er en modpol til at se voldsramte <strong>kvinder</strong> som ”ofre med mangler”.<br />
Derudover kan man forestille sig i et empowerment perspektiv at forskellige grupper på det<br />
horisontale niveau organiseres og står sammen i kampen mod vold i familien, som man eks.<br />
ser i forbindelse med forskellige kampagner, eller i forhold til at påvirke lovgivning eller<br />
kommunale indsatser og budgetter. Man kan forestille sig at det her ville have betydning at<br />
der indledningsvist i alle kommuner blev taget initiativ til at lave en politik på området.<br />
Empowerment i relation til rådgiver – bruger relation, så fremgår det af afsnittet omkring<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong>s tilknytning til arbejdsmarkedet, at langt fra alle af disse <strong>kvinder</strong> er i<br />
kontakt med en kommunal sagsbehandler omkring voldsproblematikken, men at flere af disse<br />
har haft kontakt til en sagsbehandler vedr. andre problemer, altså tyder dette på at der er<br />
behov for at flere sagsbehandlere får mere viden omkring vold i familien, samt har et skærpet<br />
fokus i kontakten med borgere på om vold kunne være en af årsagerne til netop denne borgers<br />
problemer, i det at kunne bedrive empowerment ved at ”empower” borgeren, så forudsætter<br />
dette jo helt basalt viden om at volden eksisterer. Dette ligger også i Croft og Beresfords<br />
tilgang, både ved at organisere bl.a. forvaltningen så den er åben og dermed indbyder til folks<br />
deltagelse, samt i dette at udstyre folk med ressourcer.<br />
Altså anser vi som tidligere nævnt empowerment som en brugbar strategi i arbejdet med<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> og andre marginaliserede, undertrykte og udstødte, samt også såkaldte<br />
”almindelige mennesker” som befinder sig i en midlertidig situation hvor de har brug for<br />
støtte.<br />
Indsats<br />
I forhold til de ovenstående afsnit som har afsæt i en analytisk og teoretisk tænkning, hvilket<br />
jo er en nødvendig og nyttig forforståelse, men i det praktiske sociale arbejde, i forhold til<br />
indsats og konkret individuel sagsbehandling må ”den rette hjælp” altid tage udgangspunkt i<br />
en individuel vurdering, hvor vi jo i denne opgave kun kan tilrettelægge den rette hjælp, ud<br />
fra et begrænset kendskab til personerne i casene, som ikke skildrer hele personens situation<br />
og ej heller giver et billede at hele den aktuelle situation i begge cases, samt forholde os til<br />
61
den rette hjælp ud fra ”idealtypiske handlemåder” eller ”best practice”, med Cullbergs ord i<br />
mente, at ”Teorien er en hjælpekonstruktion, der får noget af virkeligheden til at træde<br />
tydeligere frem. Den må ikke blive et fængsel for vore tanker” 80 Endvidere er viden om den<br />
aktuelle situation i det hele taget befordrende i forhold til tilrettelæggelse af indsats, som<br />
Kokkinn understreger, er der to aktører i forandringsprocessen, hvor den vigtigste er klienten<br />
og den anden socialarbejderen - som skal tage udgangspunkt i klienten og ”starte der klienten<br />
er”. 81 Hvilket vores teoretiske viden om bl.a. Kriseteori og Posttraumatisk<br />
Belastningsreaktion, understreger vigtigheden af. I forhold til, at tilrettelægge den rette hjælp<br />
ud fra et helhedsorienteret perspektiv, understøttes det centrale i bl.a. at arbejde tværfaglig og<br />
tværsektorielt i afsnittet omkring voldsramte kvindes tilknytning til arbejdsmarkedet, da<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong>s situation og mulige løsninger på disse rækker ind i mange områder af<br />
livet. Guldager pointerer netop også i forhold til helhedsorienteringen, at denne er tværfaglig,<br />
samt at man skal se på ”den samlede livssituation” ved, at ”man ideelt set skal kende alle de<br />
forskellige (fysiske, psykiske, juridiske, socialpsykologiske og sociologiske) forhold, der er<br />
vigtige for at forstå den syges oplevelse, handlinger og handlemuligheder.” 82<br />
Ud fra regeringens handlingsplan, som blev udsendt i 2005, kan vi se at politisk fokus,<br />
oplysninger og en tværfaglig indsats alle er nødvendige aspekter i indsatsen for at bekæmpe<br />
vold mod <strong>kvinder</strong>. Vi mener dog, at der stadig er brug for en kontinuerlig indsats på området<br />
og at et stærkere fokus på forebyggelsen, ville kunne hjælpe endnu flere <strong>kvinder</strong>. Det er<br />
vigtigt, at få givet ofrene den nødvendige støtte, at få bremset volden, at få styrket<br />
myndighedernes tværfaglige indsats og ikke mindst at få øget viden om volden. Hertil mener<br />
vi det er vigtigt, at <strong>kvinder</strong>ne ikke er det mindste i tvivl om hvor de kan søge den rette hjælp,<br />
måske det ikke skal være statsforvaltningen, men et helt andet sted disse <strong>kvinder</strong> kan<br />
henvende sig. Vi mener, det er relevant at der lægges langt mere fokus på at gøre opmærksom<br />
på problemet, at få det gjort mindre tabuagtigt. Hertil tænker vi, at plakater de steder hvor<br />
<strong>kvinder</strong>ne kommer, ville kunne vække en god opmærksomhed omkring problematikken.<br />
Disse plakater kunne evt. sidde på siden af busserne, hænge hos lægen eller tandlægen. På<br />
busstoppesteder osv. Det er vigtigt, at <strong>kvinder</strong>ne bliver gjort opmærksom på at det ikke er en<br />
normalitet at leve med vold i hverdagen, og at der i virkeligheden er mulighed for at gøre<br />
noget ved det. Vi er klar over at der allerede foreligger pjecer, for at gøre <strong>kvinder</strong>ne<br />
80 Cullberg, Johan: Dynamisk Psykiatri.<br />
81 Kokkinn, Judy: Profesjonelt sosialt arbeid. Kap. 4 s. 120.<br />
82 Guldager, Jens mf.: Udsatte børn et helhedsperspektiv. Kap. 1, s. 19.<br />
62
opmærksomme på fx krisecentrene. Men, som vi ud fra vores materiale omkring<br />
krisecentrene, kan se så er der et begrænset antal pladser. Og vi må huske på, at det ikke er<br />
alle <strong>kvinder</strong>, som har lysten eller muligheden for at komme på krisecenter. Hertil tænker vi, at<br />
det måske kan være problematisk at <strong>kvinder</strong>ne skal betale penge for et ophold på<br />
krisecentrene, dette kan måske afholde nogle af <strong>kvinder</strong>ne fra at tage springet.<br />
Det findes allerede nu anonyme telefonlinjer, hvor de voldsramte <strong>kvinder</strong> har mulighed for at<br />
ringe ind. Vi mener, det kunne være relevant at gøre disse telefonlinjer mere synlige, så<br />
<strong>kvinder</strong>ne på den måde havde muligheden for at kunne snakke med nogle om deres<br />
problemer. Hvortil det er vigtigt, at disse personer, som sidder ved telefonlinjerne har den helt<br />
korrekte viden i forhold til at hjælpe den voldsramte kvinde videre, de skal tillige have viden<br />
om, hvad det indebærer at være voldsramt. Vi tror, at det er langt nemmere for den<br />
voldsramte kvinde at gribe telefonen og snakke anonymt med en person, og måske på den<br />
måde for en guidning til, hvordan hun bedst muligt kommer ud af forholdet til hendes<br />
voldelige mand. Hvis der er børn i familie, er det også vigtigt at der er viden herom, fx hvilke<br />
konsekvenser det har for børnene, for kvinden vil uden tvivl være bekymret for hvad der ville<br />
ske med børnene hvis hun skulle forlade sin mand. Der skal være informationer at hente om<br />
hvor kvinden ville kunne søge hen, så hun ikke behøver at føle sig truet af at hendes mand<br />
måske finder hende igen.<br />
Der er desværre rigtig mange <strong>kvinder</strong> som, selvom de kommer ud af forholdet med deres<br />
voldelige mand, ender i et sådant forhold igen. Nogle af årsagerne til dette kan måske søges i<br />
kvindens barndom og opvækst. Endvidere kan kvinden som barn selv have været udsat for<br />
vold eller været vidne til at far har udsat mor for vold, hvilket vi ved statistisk set øger<br />
risikoen for selv at havne i et voldeligt forhold.<br />
Vi får det billede af Lise i hendes beretning, at hun nu er væk fra problemerne med Kasper,<br />
men at hun stadig føler at hendes oplevelser ligger ubearbejdet, derfor mener vi det er vigtigt<br />
at Lise nu får det rette hjælp i forbindelse med at få bearbejdet de grimme oplevelser og<br />
mørke minder hun går og gemmer på. Lise fortæller selv, at hun havde fået hjælp hos en<br />
psykiater, dog ved vi ikke hvor mange gange hun er kommet hos denne. Lise giver på den<br />
måde selv udtryk for at hun er motiveret for at få hjælp. Vores forforståelse bygger blandt<br />
andet på viden omkring voldens mekanismer som er medvirkende til at Lise i dag ikke føler at<br />
hun helt kan slippe de mørke minder. Endvidere ser vi Lises helbredsmæssige problemer, hun<br />
beskriver selv at hun mistede appetitten og hun derfor tabte sig voldsomt meget, men også<br />
som psykosomatiske reaktioner på situationen, dette gør vi blandt andet ud fra viden omkring<br />
Posttraumatisk Belastningsreaktion samt viden om sorg og krise reaktioner. I sammenhæng<br />
63
hermed tab af relationer, da det voldelige forhold ofte er forbundet med ambivalente følelser<br />
for ofret. Dertil kommer at Lise, udtrykker bekymring for at møde Kasper igen, hun føler at<br />
hun ser hans spøgelse alle vegne.<br />
Vi ville som rådgiver kunne hjælpe Lise med at forberede sikkerhed i en evt. kommende<br />
nødsituation i form af fx telefon, politi og information omkring krisecentrene. Sikre<br />
regelmæssig kontakt. Det er vigtigt, at Lise føler sig sat i centrum, hun skal lære at fortæller<br />
om egne følelser og behov. Det er ikke nok at hun forstår med sin fornuft, men nødvendigt at<br />
hun føler smerten og ikke blot gemmer det til en side. Herefter er det også vigtigt, at Lise får<br />
plads i enerum således at hun kan fokusere på sig selv og får fred i processen med at tage<br />
ansvar for sit eget liv. Lise fortæller selv, at hun er lidt bekymret over at skulle stå alene. Vi<br />
mener, ud fra ovenstående at det kunne være relevant for Lise at få psykologhjælp, til at få<br />
bearbejdet de mørke minder hun går rundt med. Og måske på den måde komme af med sin<br />
frygt for alt hvad der minder hende om Kasper. Dette kan måske også hjælpe hende til at hun<br />
får nemmere ved at indgå i sociale relationer. Lise sige selv at hun gerne ville søge om<br />
psykologhjælp. Hun føler at hun først kan slå en streg i sandet og komme videre når alle de<br />
uforløste ting er bearbejdet.<br />
Mettes situation er meget barsk og hun fortæller selv at hun flere gange har forsøgt at søge om<br />
hjælp til både overfaldsalarm, polititilhold og økonomisk støtte. Men hver gang har hun fået<br />
afslag. Mette får kontakt til Sanne fra Foreningen for <strong>Voldsramte</strong> Kvinder, Sanne hjælper<br />
Mette med at få en overfaldsalarm. Mette har i hele forløbet mødt meget modgang fra de<br />
personer som burde have hjulpet hende.<br />
Vi tolker Mettes udtalelser i forbindelse med hendes beskrivelse af hændelsesforløbet som et<br />
udtryk for at hun er motiveret for at få hjælp til at komme væk fra volden, selvom hun til sidst<br />
udtaler at hun har valgt at lege med på Peters leg, hun udtaler at hun synes det var bedre at<br />
vide hvor han var og hvad han lavede. Derfor valgte hun at holde kontakten til ham selvom<br />
hun frygtede for sit og sine børns liv. Mette frygter for at hendes børn bliver taget fra hende,<br />
da hun ikke har råd til at betale for huslejen og kommunen har nægtet at give hende<br />
økonomisk støtte, de har ikke villet lade hende flytte igen, da hendes børn har brug for trygge<br />
rammer. Som følge af volden er der tegn på at Mettes selvfølelse er lav, hun mener at det er<br />
bedst at have Peter indenfor hendes synsfelt. Mette er meget påvirket af den vold, som Peter<br />
har udsat hende for, derfor kan vi forestille os at hun har internaliseret hans syn på hende,<br />
hvilket kan ses som en del af voldsspiralen. Vi kan også forestille os at Mette har<br />
64
mangelfuldt/ikke eksisterende netværk blandt andet på grund af at hun har flyttet så meget<br />
rundt.<br />
Den akutte hjælp tager som det første udgangspunkt i samtalen, hvor det er vigtigt at have et<br />
ikke dømmende udtryk/tone og at stille åbne spørgsmål. Aktiv lytning og det at skabe en<br />
tryghed for Mette er vigtigt, Mette har på nuværende tidspunkt sikkert ikke meget tilovers for<br />
kommunen. Det er vigtigt, at man som rådgiver er tydelige i at man tror på hvad hun fortæller,<br />
ellers opnår man ikke at skabe en tillid mellem Mette og os som rådgiver. Vi kan tilbyde<br />
Mette flere samtaler. Det er også vigtigt, at gøre det klart for Mette at vi som rådgiver har<br />
tavshedspligt, dog underretningspligt i forbindelse med børnene. Den praktiske hjælp består i<br />
at arrangere beskyttelse af Mette, hvilket Mette op til flere gange har givet udtryk for at hun<br />
ønsker. Spørge indtil hvad der bekymre Mette nu og her og på den måde i fællesskab finde ud<br />
af hvad der kan hjælpe. Være bevidst om ikke at presse på, det skal være Mettes egen<br />
beslutning for hvad der skal ske nu. Derudover kan det være aktuelt, at Mette søger om at få<br />
økonomisk hjælp til at få dækket forskellige økonomiske poster, eksempelvis hjælp til<br />
indskudslån til en lejlighed, ansøgning om enkeltydelser til anskaffelse af møbler mv. alt dette<br />
er selvfølgelig afhængig af Mettes situation lige pt. Mette skal desuden rådgives i forhold til<br />
retsprocessen, omkring politianmeldelse, hertil skal det nævnes at det er vigtigt med hensyn<br />
til dokumentation af volden, gratis advokatbistand, mulighed for at søge erstatning, om fri<br />
proces samt muligheden for anonymrådgivning hos retshjælpen. Og information om mulighed<br />
for navne og adr. beskyttelse jf. Lov om centrale personregister § 28.<br />
Konklusion<br />
Vi har under udarbejdelsen af denne opgave dels fået langt mere viden omkring<br />
problematikken, men i høj grad også fået øjnene op for den kompleksitet der lægger i det at<br />
være voldsramt kvinde og få brudt med volden. Vi har fået øjnene op for de mange<br />
konsekvenser partner vold har og ikke kun for kvinden, men også for eventuelle børn, for<br />
samfundet og for de mænd der udøver volden. Vi har erfaret via gennemgang af eksisterende<br />
litteratur om emnet, at der hvert år er et stort antal <strong>kvinder</strong> der alene i Danmark, udsættes for<br />
partnervold, samt at fænomenet forekommer i alle samfundslag. Vi er derfor også bekendt<br />
med, at der formodentlig er en stor gruppe af <strong>kvinder</strong> vi ikke har særlig stor viden omkring,<br />
fordi de eksisterende muligheder for at få hjælp, som eks. kvindekrisecentre, simpelthen ikke<br />
henvender sig til disse <strong>kvinder</strong>. Ligeledes formoder vi, at det også for nogle <strong>kvinder</strong>, som ikke<br />
tidligere har været i kontakt med det offentlige system, kan være grænseoverskridende og<br />
måske svært overskueligt at skulle henvende sig på en social forvaltning. Og for de <strong>kvinder</strong><br />
65
der har været i kontakt med systemet, men fundet hjælpen nyttesløs eller mangelfuld, er det<br />
en barriere at nå disse, da de har mistet tilliden til at systemet kan hjælpe dem, ligesom det gør<br />
sig gældende for Mette i vores case. Hvortil det må konkluderes, at tiltag rettet mod at hjælpe<br />
voldsramte <strong>kvinder</strong> må være mangesidet og foregå på flere niveauer. Derudover har vi fundet<br />
ud af at det at være voldsramt kvinde, kan gribe ind på mange områder at livet, hvor nogle af<br />
de generelle træk der kan være fælles i forhold til <strong>kvinder</strong>ne livssituation, kan være at de lever<br />
i isolation, med begrænset eller ikke-eksisterende netværk, hvilket bevirker at hun ofte vil stå<br />
alene med problemerne, hvorfor det er centralt at hjælpe hende til bl.a. at genopbygge<br />
netværket. Dertil kan <strong>kvinder</strong>ne være belastet psykisk. Hvilket kan vise sig i form af<br />
manglende selvtillid, psykosomatiske lidelser samt depression. Vi har konstateret at tegn på<br />
sorg og krise er opmærksomhedspunkter i arbejdet med voldsramte <strong>kvinder</strong>, samt tegn på<br />
posttraumatisk belastningsreaktion. Vi har endvidere erfaret at volden kan have indflydelse på<br />
<strong>kvinder</strong>nes tilknytning til arbejdsmarkedet, samt at en tværfaglig indsats hvor forskellige<br />
myndigheder arbejder tæt sammen om at hjælpe den voldsramte bidrager til at kvalificere<br />
indsatsen. Endvidere formoder vi, at der kan lægge en udfordring i at arbejde med den<br />
psykologiske side af partnervold i forhold til nogle <strong>kvinder</strong>s ubevidste bevæggrunde til at<br />
være i et forhold til en voldelig mand, hvor årsager skal søges i det manglende selvværd,<br />
ressourcer samt i kvindens opvækst, dette fokus skal således tjene til at kvinden ikke ender op<br />
i et nyt voldeligt forhold, et perspektiv som således også er at finde i offer/krænker<br />
tænkningen. I relation til kvalificering af indsatsen, finder vi at der stadig er behov for øget<br />
viden og uddannelse af medarbejdere på sagsbehandlerniveau, da øget viden om eks. voldens<br />
mekanismer må anses som et basalt element i at tilrettelægge den rette hjælp. Her kan<br />
indsatsen forbedres ved, at kommuner og virksomheder udarbejder politikker på området,<br />
samt ved at der udpeges nøglemedarbejdere med særlig viden, som andre medarbejdere kan<br />
henvende sig til for at få støtte og rådgivning. Vi forestiller os også, at der kunne etableres<br />
specialist teams, med repræsentanter fra forskellige myndigheder og faggrupper, i tråd med de<br />
initiativer der bl.a. ses i jobcenterregi på sygedagpenge området. Vi finder også, at viden kan<br />
optimeres ved at temaer om vold i familien i højere grad integreres i undervisningen på<br />
socialrådgiverstudiet, på pædagog og lærerseminarer samt på forskellige sundhedsfaglige<br />
uddannelser. Afsluttende finder vi, at der er mange gode intentioner med Regeringens<br />
Handlingsplan, men at mange initiativer kan være længe undervejs, samt at det kunne være<br />
interessant om de mål der sættes harmonerer med de midler der tildeles indsatsen, da en<br />
kvalificering af indsatsen i høj grad også må formodes at være et spørgsmål om tilstrækkelige<br />
ressourcer. Vi har i denne opgave nået vores mål, i vores lille produktion af viden at bidrage<br />
66
til i en empowerment ånd på vores niveau som studerende, i et forsøg på at ændre tingenes<br />
tilstand, ved at øge vores samt vores medstuderendes viden og som følge deraf syn på en<br />
underprivilegeret gruppe som voldsramte <strong>kvinder</strong> også i et køn og magtpolitisk perspektiv.<br />
English Abstract<br />
Battered Women – Who are subjected to domestic violence<br />
We decided to write about battered women because domestic violence crimes committed<br />
against women are a staggering number. Also women are more likely to be assaulted by<br />
husbands, ex-husbands, boyfriends, and ex-boyfriends than by a stranger. There is a<br />
stereotype that domestic violence occurs only in low-income, poorly educated, minority, or<br />
"dysfunctional" families. The fact is however that domestic violence can happen to anyone<br />
regardless of race and socio-economic level. Historically domestic violence has been seen as a<br />
"family matter" and myths about battered women such as “battered women can always leave”<br />
are still present. Battered immigrant women are in an exposed position, because they still<br />
have very few rights under the legal system and may risk deportation if they expose abuse and<br />
leave their husband. We hereafter based our work on the following statement: “What<br />
characterizes the lives of battered women and what can social workers do to improve the<br />
effort to help these women?<br />
During our research we found that there are many barriers that prevent women from leaving<br />
abusive relationships: money, children, fear, and social expectations are just a few of them. So<br />
what is domestic violence? Battering is a pattern of behaviour used by someone to establish<br />
and maintain power and control over an adult intimate partner and/or family member. Abusers<br />
use a series of tactics to hold power and control over their victims, such as using isolation, by<br />
systematically severing her relationships with family, friends, and co-workers, the batterer<br />
insures that his victim has little support. He becomes her only point of reference, thereby<br />
defining and controlling her world. Batterers can isolate their partners in a variety of ways,<br />
from excessive jealousy to restricting their access to education and jobs or controlling where<br />
they go or with whom they spend their time. Violence develops from verbal, physical,<br />
emotional, financial, and sexual abuse. In using emotional abuse, the batterer systematically<br />
breaks her spirit and self-esteem and she may begin to feel as if the abuse is her fault or that<br />
she must deserve it. Also these forms of abuse are used in multiple combinations, where<br />
constant violence and criticism leaves women uncertain, humiliated, and much easier to<br />
67
control. One of the things we argue in the paper is that violence against women should be<br />
viewed as a social problem that not only demands more knowledge but also is viewed in a<br />
power and gender perspective. We also suggest teams of specialists and employees whit<br />
specialized knowledge whit in the departments. Also campaigns to spread the word about the<br />
abuse we think would make a difference. Another thing that we find would matter is that all<br />
local administrations in Denmark should have a policy on how to deal whit domestic<br />
violence. Finally we question weather the Administrations good intentions concerning the<br />
effort against domestic violence also have the funding to back it up.<br />
68
Litteraturliste<br />
Bøger:<br />
Andersen, Maja Lundemark mf. Empowerment på dansk. Dafolo Forlag. 2000.<br />
Bjerre, Lise & Maria Lincke Jørgensen. ”Vold mod <strong>kvinder</strong> med handicap”.<br />
Formidlingscenter Øst. Ligestillingsministeriet. 2002.<br />
Clemmesen, Pia Rovsing. ”Den rette hjælp – til voldsramte <strong>kvinder</strong>”. Frydenlund. 2005.<br />
Cullberg, Johan. Dynamisk Psykiatri. Hans Reitzels Forlag. 5 udgave, 6. oplag. 1999.<br />
Davidsen-Nielsen, Marianne og Nini Leick: Den nødvendige smerte. Om tab, sorg, og<br />
adsillelsesangst. Hans Reitzels Forlag. 2. udgave. 7. oplag. 2003.<br />
Guldager, Jens mf. Udsatte børn et helhedsperspektiv. Akademisk forlag. 2008<br />
Hensen, Per I. og Helle Øbo Petersen. Dialog mod vold. Systime Academic. 2004.<br />
Hillgaard, Lis, Lis Keiser og Lise Ravn: Sorg og krise. Hans Reitzels Forlag. 2. udgave. 5<br />
oplag. 1999.<br />
Hönigschmid, Cornelia. Støtte i mødrecentre – muligheder, former, netværk af mødre for<br />
mødre. Max Kreuzer & Niels Rosendal Jensen. Family Support – empowerment af forældre i<br />
internationalt perspektiv. Danmarks Pædagogiske Universitets Forlag 2005.<br />
Kokkinn, Judy. Profesjonelt sosialt arbeid. Univesitetsforlaget. 2 udgave. 2 oplag 2006.<br />
Mogensen, Britta og Sissel Lea Nielsen. Solidaritet eller klientgørelse? - en undersøgelse af<br />
Dannerhusets ideologi og struktur. Forlaget Sociologi. 2000.<br />
Munkholm, Henrik og Per Straarup Søndergaard. I kærlighedens vold – om mænds jalousi og<br />
vold mod <strong>kvinder</strong>. Documentas. 2006.<br />
Payne, Malcolm: Teorier i socialt arbejde. Hans Reitzels Forlag. 2005.<br />
Peterstrand-Nilsson, Marianne. Vold i parforhold – den indre verden hos mishandlede<br />
<strong>kvinder</strong>. Gyldendal. 1999.<br />
Tidsskrifter:<br />
Andersen, John. Empowermentperspektivet – vejen frem til en kritisk handlingsorienteret<br />
socialforskning? Social kritik nr. 101 – 2005.<br />
Udgivelser/pjecer:<br />
Formidlingscenteret for Socialt Arbejde 2002. Hvordan kommer vi den voldsramte familie i<br />
møde?<br />
Rapporter:<br />
Barlach, Lise. LOKK voksenstatistik 2008. Kvinder på krisecenter. Servicestyrelsen 2008.<br />
Clausen, Susanne. Behandlingsprogrammer for voldelige mandlige partnere. Redegørelser for<br />
internationale erfaringer. Justitsministeriets forskningsenhed. 2007.<br />
Helweg-Larsen Karin mf. Vold mod mænd i Danmark. Omfang og karakter - 2008. Statens<br />
Institut for Folkesundhed, Syddansk University og Minister for Ligestilling. 2008.<br />
Helweg-Larsen Karin mf. Mænds vold mod <strong>kvinder</strong>. Omfang, karakter og indsats mod vold –<br />
2007. Statens Institut for Folkesundhed, Syddansk University og Minister for Ligestilling.<br />
2007.<br />
Helweg-Larsen, Karin m.fl. Sundhedsmæssige og arbejdsrelaterede konsekvenser af<br />
partnervold – Resultater fra befolkningsundersøgelsen 2000. Statens Institut for<br />
Folkesundhed. 2005.<br />
Jensen, Vibeke Lybecker. <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. Udsatte-enheden 2006. Styrelsen<br />
for specialrådgivning og Social Service. Socialministeriet.<br />
LOKK Årsstatistik 2008<br />
Olsen, Bente Marianne. Kommunernes beredskab i forhold til vold. Servicestyrelsen 2009.<br />
69
Schacke, Janne. <strong>Voldsramte</strong> <strong>kvinder</strong>s arbejdsliv. Servicestyrelsen. 2009.<br />
Internet sider/artikler:<br />
http://www.voldmod<strong>kvinder</strong>.dk/gode_raad.asp<br />
www.voldsramte<strong>kvinder</strong>.dk - Mettes historie<br />
http://www.voldoghandicap.dk<br />
http://menneskeret.palermo.magenta-aps.dk/tema/CEDAW/etniskvold<br />
http://www.lokk.dk/Billeder/publikationer/statistikker/Voksenstatistik2008.pdf<br />
http://www.lige.dk/files/PDF/voldshandlingsplan2005.pdf<br />
http://www.dannerhuset.dk<br />
http://www.voldmod<strong>kvinder</strong>.dk<br />
Andet materiale:<br />
Regeringens handlingsplan: Handlingsplan til bekæmpelse af vold mod <strong>kvinder</strong> og børn i<br />
familien 2005-2008.<br />
Lovgivning:<br />
Serviceloven<br />
Forvaltningsloven<br />
Forældreansvarsloven<br />
Straffeloven<br />
Retsplejeloven<br />
Retssikkerhedsloven<br />
Lov om Almene boliger<br />
Lov om en Aktiv socialpolitik<br />
Links<br />
www.lokk.dk , www.voldsramte<strong>kvinder</strong>.dk, www.voldmod<strong>kvinder</strong>.dk, www.manderaad.dk ,<br />
www.vold-i-familien.dk, www.lige.dk, www.moedrehjaelpen.dk, www.servicestyrelsen.dk,<br />
www.dannerhuset.dk<br />
70