nr. 10/2011 - Brødremenighedens Danske Mission
nr. 10/2011 - Brødremenighedens Danske Mission
nr. 10/2011 - Brødremenighedens Danske Mission
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
BRØDREMENIGHEDENS DANSKE MISSION<br />
<strong>10</strong>-<strong>2011</strong> 168. ÅRGANG
LEDER ANDAGT<br />
Af Erik Baun Generalsekretær BDM Af Erik Baun Generalsekretær BDM<br />
TAK FOR 3.940.444 KR.<br />
PR. 9. NOV.<br />
til BDMs arbejde i Tanzania, Congo, Burundi og Albanien!<br />
Vi glæder os over de mange gaver, og vi glæder os over<br />
al den mission, som gaverne har gjort mulig. Det er ikke<br />
solstrålehistorier det hele, men solen bryder ofte igennem<br />
med sine stråler.<br />
Børnehjemmet i Sumbawanga er taget i brug. Der<br />
evangeliseres i landsbyer på begge sider af Tanganyikasøen,<br />
og mennesker kommer til tro. Kirker bliver bygget.<br />
Mobilklinikkens forebyggende sundhedsarbejde<br />
begynder for alvor at bære frugt. To store udfordringer<br />
for mobilklinikken i <strong>2011</strong> har været rent drikkevand i<br />
landsbyerne ved søen, og etablering af latriner, og det<br />
går rigtig godt. Landbrugsprojektet ved Kigoma er begyndt.<br />
Nye får (desværre) diagnosen: spedalskhed, og<br />
de får hjælp. Lejr- og Kursuscenteret i Pogradec i Albanien<br />
begynder for alvor at tage form.<br />
Alt dette og meget mere er muligt på grund af den<br />
gavmildhed, som missionens venner viser med deres<br />
gaver. - De penge er givet godt ud.<br />
Vi takker Gud for hans godhed og velsignelse. Vi siger<br />
tak til alle, som beder for og giver til missionens arbejde.<br />
udgives af <strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
Oplag: 3800. <strong>10</strong> <strong>nr</strong>. årligt; ISSN 0901 - 330X<br />
Ansv. redaktør Erik Baun tlf.: 7586 1395<br />
Formand Jørgen Bøytler tlf.: 7456 1420<br />
Tryk: A. Rasmussens Bogtrykkeri, Ringkøbing<br />
Layout: Martin Kristensen • Teknit.dk<br />
Forsidefoto:<br />
Medarbejderfl okken samlet i Sikonge<br />
Foto: Erik Baun<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
ET FANTASTISK LØFTE<br />
Gud siger: Et kort øjeblik forlod jeg dig, men i stor barmhjertighed<br />
tager jeg dig tilbage.<br />
Esajas´Bog 54, 7<br />
Og Gud fortsætter: »I overstrømmende vrede skjulte<br />
jeg et øjeblik ansigtet for dig, men i evig troskab viser<br />
jeg dig barmhjertighed.« (vers 8) - »… min fredspagt<br />
vakler ikke, siger Herren.« (vers <strong>10</strong>)<br />
Et fantastisk løfte fra Gud, den barmhjertige til sit<br />
folk. Hans troskab er evig, lover han, og han husker<br />
og holder sine løfter. Hans fredspagt vakler ikke. Den<br />
fredspagt, som blev indstiftet ved Jesu Kristi blod på<br />
Golgatas kors langfredag.<br />
Gud er trofast og barmhjertig, og han vil, at alle mennesker<br />
skal høre evangeliet om frelse ved tro på hans<br />
søn, Jesus Kristus. Det er hans mission, og til den kalder<br />
og bruger han mennesker, som har mødt hans barmhjertighed<br />
og er kommet til tro på Jesus. Og han forlader os<br />
ikke. Han lader os leve under løftet: »Jeg er med jer alle<br />
dage indtil verdens ende.«<br />
Guds løfte, om at »den unge kvinde skal blive med<br />
barn og føde en søn, og hun skal give ham navnet Immanuel«<br />
- »Gud med os«, opfyldte han i Betlehem julenat.<br />
Og det bliver vi mindet om hvert eneste år, når vi fejrer<br />
jul.<br />
<strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
Nørregade 14<br />
6070 Christiansfeld<br />
Tlf.: 74 56 22 33<br />
www.bdm-dk.dk • bdm@dmr.org<br />
Giro: 400-6666<br />
Bank: 9743 4672 131928<br />
Generalsekretær Erik Baun Tlf.: 7586 1395<br />
Projekt- og infosekretær<br />
Betina Fredensborg Hoff mann Tlf.: 7456 2233<br />
HER ARBEJDER BDM<br />
Danmark<br />
Albanien<br />
Den Demokratiske Burundi<br />
Republik Congo<br />
Tanzania<br />
3<br />
INDHOLD<br />
ØNSKESEDDEL FRA BDM<br />
• penge til missionens<br />
arbejde<br />
• fl ere der indbetaler via<br />
Betalingsservice<br />
• fl ere der opretter gavebrev<br />
• fl ere modtagere af BDMnyt<br />
• fl ere e-mailadresser til<br />
Nyhedsmails<br />
Peter House ........................................................................ 4 - 5<br />
Anmeldelse af Safari .............................................................. 6<br />
Gaven tager form .................................................................... 7<br />
Fra en volontørs dagbog<br />
- fi re dage med mobilklinikken .................................. 8 - 13<br />
Bibelskoleophold har givet håb .............................. 14 - 15<br />
Volontør reunion .................................................................. 16<br />
Én gang Afrika - altid Afrika ............................................... 17<br />
Bestyrelse, sekretariat, missionærer,<br />
volontører og talerliste .............................................. 18 - 20<br />
Målet jeg ikke nåede ................................................... 21 - 23<br />
Børne- og ungdomsarbejde i Kigoma ..................... 24 - 25<br />
Et dilemma: 14 køer er trods alt 14 køer ............... 26 - 27<br />
Når et nyt projekt bliver til ........................................ 28 - 29<br />
Modtag og giv ....................................................................... 30<br />
Gavebrev ................................................................................ 31<br />
Betalingsservice / Fastgiver ............................................. 32<br />
Økonomisøjle og girokort .................................................. 33<br />
Anmeldelse af Husandagtskalender<br />
og Løsensbog ........................................................................ 34<br />
<strong>Mission</strong>æradresser, mødeplan .......................................... 35
Foto: Knud Elmo Knudsen<br />
BØRNEHJEMSÅBNING<br />
Lørdag d. 22. oktober var vi volontører inviteret til åbningen<br />
af det nye børnehjem i Sumbawanga. Vi glædede<br />
os alle - ikke mindst Therese og Amanda, der er i praktik<br />
på børnehjemmet - til endelig at se det færdige resultat<br />
af byggeprojektet. Derudover var vi meget spændte på<br />
at møde Peter Knudsen og hans familie, for uden ham<br />
ville hele projektet ikke have været blevet til noget. Det<br />
er hans fi rma, der har sponsoreret børnehjemmet.<br />
Deres livshistorie<br />
Vi var dog ikke de eneste, der var spændte på dagen.<br />
Da vi mødte op på børnehjemmet lørdag formiddag,<br />
emmede hele stedet af forventning. Børnene var iklædt<br />
deres fi neste tøj og deres største smil. De var da også på<br />
scenen mange gange i løbet af dagen med både korsang<br />
og skuespil. De sang på swahili, engelsk og endda dansk<br />
- sidstnævnte akkompagneret af Therese og Amanda.<br />
Børnenes skuespil handlede om deres fælles historie:<br />
Hvordan de mistede deres forældre, blev husslaver eller<br />
tiggere og til sidst fandt vejen til Knud og et bedre liv på<br />
børnehjemmet. Det var et meget rørende skuespil, fordi<br />
børnene netop ikke spillede skuespil - de gengav bare<br />
deres egen livshistorie. De græd, og selvom det passede<br />
ind i skuespillet, var man ikke i tvivl om, at deres sorg<br />
var ægte.<br />
En off entlig begivenhed<br />
Dagen bar også præg af en enorm formalitet, som ifølge<br />
Knud er knyttet til alle offi cielle begivenheder i Tanza-<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Amalie Pil Sørensen volontør, Kipili<br />
4<br />
nia. I åbningen deltog fl ere off entlige personer, og de<br />
skulle alle sammen præsenteres af mange andre og holde<br />
lange taler. Når man ikke kan forstå så meget swahili<br />
(som vi volontører ikke kan endnu), er det jo egentlig<br />
klart, at det er kedeligt. De folk, der kan forstå swahili,<br />
syntes også, at talerne var lidt langtrukne.<br />
To til at klippe snoren<br />
Efter talerne fulgte en rigtig fi n ceremoni, hvor Peter og<br />
hans familie fi k overrakt gaver af børnene, som bestod<br />
af traditionelt afrikansk tøj. Det var tydeligt at se, at familien<br />
blev oprigtigt glade over denne symbolske gave.<br />
Derefter blev situationen vendt, og Peter og hans familie<br />
gav børnene T-shirts og kasketter.<br />
Herefter rykkede hele selskabet udenfor, hvor der -<br />
traditionen tro - var en snor i Tanzanias farver, der skulle<br />
klippes over. Det var meningen, at det bare var Peter,<br />
der skulle klippe snoren over, men han insisterede på, at<br />
han og Knud skulle gøre det sammen. Det var en rigtig<br />
fi n gestus, for børnehjemmet kunne ikke være blevet til<br />
noget uden hjælp fra begge disse to mænd. Så snoren<br />
blev klippet over af både Peter og Knud, og bagefter<br />
blev skiltet, der angav børnehjemmets sponsor og hensigt,<br />
off entliggjort. Derefter brød børnene ud i en spontan<br />
sang og dans, og der var i det hele taget en rigtig<br />
festlig stemning.<br />
Festmiddag for alle<br />
Til sidst fi k vi en masse mad; ris, pilau (krydret ris), kylling,<br />
oksekød, gedekød, bønner og grøntsager skyllet<br />
ned med sodavand, inden vi - efter en rigtig god (og<br />
lang!) - åbning gik hver til sit. Jeg gik personligt derfra<br />
ophøjet af Peters gavmildhed, Knud og BDMs hjælpsomhed,<br />
hele selskabets festlighed og især af børnenes<br />
livsglæde.<br />
Godt på vej med byggeriet Gaverne var Tanzania-tøj. Og så en krammer for gaverne.<br />
Børnehjemmet er færdigt<br />
»Disse bygninger er skænket af Peter Knudsen, fi rmaet<br />
Altan.dk som et hjem og uddannelsessted for forældreløse<br />
børn«<br />
Susanne og Peter Knudsen, Altan.dk får gaver Snoren klippes af Knud Elmo Knudsen og Peter Knudsen<br />
5<br />
Foto: Kipili-volontører
SAFARI<br />
Anmeldelse af Ingrid Markussen:<br />
»Safari. En rejse i Guds plan«, Lohse, 356 s. 250 kr.<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Astrid Baun Cand. teol.<br />
Af Knud Erik Lykke<br />
GAVEN TAGER FORM<br />
Y’s Men Region Danmarks Regionsprojekt 2009 - 20<strong>10</strong><br />
var opførelsen af et Lejr- og Kursuscenter i byen Pogradec<br />
ved Ohrid søen i det sydlige Albanien. Det var en<br />
stor glæde, at jeg ved Regionskonferencen 20<strong>10</strong> kunne<br />
overrække generalsekretær Erik Baun, BDM og leder af<br />
Den Lutherske Brødrekirke i Albanien, Edi Masi, et gavekort<br />
på 1.430.000 kr. til projektet. Beløbet er siden<br />
vokset til ca. 1.5 mill. kr. Der er projekteret med opførelsen<br />
af en hovedbygning, to eller tre mindre huse, en<br />
toiletbygning, et udekøkken og en mindre plads til telte.<br />
Tidl. regionsleder i Y’s Men International,<br />
Region Danmark<br />
Lykke Erik Knud Fotos:<br />
»Jeg opdagede, at da jeg begyndte at give Guds kærlighed<br />
videre til andre, da fi k jeg den tilbage med renter«.<br />
Indholdet af disse ord møder læseren gang på gang på<br />
Projektets start var vanskeligt, da det var svært at fi nde<br />
rejsen gennem denne spændende bog.<br />
en grund, som man var sikker på at kunne købe uden, at<br />
Vi kommer vidt omkring i tid og geografi . Forfatteren<br />
der efterfølgende kom nogen og gjorde krav på grun-<br />
giver os indblik i en barndom i efterkrigsårene på et lille<br />
den. I løbet af 20<strong>10</strong> og begyndelsen af <strong>2011</strong> lykkedes<br />
husmandssted, hvor midlerne var små og arbejdsomhe-<br />
det at købe en rigtig god grund i Pogradec ca. 300 m fra<br />
den stor, og hvor Ingrid var det fjerde barn af elleve. I<br />
den skønne Ohrid sø. Da alt det formelle var på plads,<br />
søndagsskolen hørte hun om mission i Afrika, og da blev<br />
kunne man påbegynde en planering af grunden og op-<br />
der sået et frø, der voksede til et kald og senere mission<br />
muring af en mur rundt om den, og herefter blev funda-<br />
både i Afrika og i Danmark. Af fi re omgange blev hun og<br />
mentet til hovedbygningen støbt.<br />
hendes mand Jørgen kaldt til Tanzania af Brødremenig-<br />
Jeg har besøgt stedet for at følge byggeriet, og det<br />
hedens <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong>, i årene 1970 til 2007. Sygdom<br />
var med stor glæde, at jeg i september kunne konsta-<br />
gjorde, at familien måtte vende tilbage til Danmark fl etere,<br />
at byggeriet af hovedbygningen næsten er færdig<br />
re gange. I Tanzania var de begge aktive med undervis-<br />
udvendigt og godt på vej til at blive færdig indvendigt.<br />
ning, evangelisation og meget andet. Lokale barnepiger<br />
Det forventes, at hovedbygningen bliver færdig inden<br />
hjalp til med de fi re børn, indtil disse skulle i skole. - Et<br />
årets udgang, såfremt vinteren ikke bliver for streng.<br />
barn blev født for tidligt, på vej til det første ophold i<br />
Grunden til to af de mindre huse er støbt, og de forven-<br />
Tanzania. Den lille pige hviler på en kirkegård i Nairobi.<br />
tes færdige til marts 2012. Så mangler kun toiletbyg-<br />
Jeg fi k bogstaveligt ondt i maven ved at læse nogle af<br />
ning og udekøkken.<br />
de spændende beretninger fra Tanzania. Andre beret- Jesus, hvis de måtte få en fodbold. Der samledes efterninger<br />
gav anledning til tårer i øjnene af bevægelse. F. hånden en stor fl ok unge, der tog imod Jesus som deres<br />
Der er stor glæde og forventning i kirken til det nye Lejreks.<br />
når vi får lov at følge Ingrid fra den tid, hvor hun be- personlige frelser.<br />
og Kursuscenter, der forventes indviet inden sommerfeklagede<br />
sig over nogle larmende og forstyrrende unge, Fordi Ingrid er ærlig omkring den ulyst, hun til tider<br />
rien 2012, så det er klar til sommerens lejre. Alle glæder<br />
til Guds påmindelse om at lære dem at kende, videre til har haft, viser hun så stærkt, hvordan Gud kan forme og<br />
sig til at tage bygningerne i brug, til gavn og glæde for<br />
en handel med de unge: Ingrid fi k lov at undervise om danne et menneske til at gå hans ærinde.<br />
børn og unge.<br />
6<br />
7<br />
Foto: Erik Frost-Jensen
Af Anna-Elisabeth Aagaard Volontør, Kipili<br />
FRA EN VOLONTØRS DAGBOG<br />
Fire dage med mobilklinikken<br />
Jeg lugter af fi sk, sved og babyurin. Mit vand smager<br />
af benzin, jeg har vandret rundt i fl ere timer og endnu<br />
ikke spist. Min skjorte er ikke længere blå og ren, men<br />
i stedet smurt ind i støv og skidt fra de mange landsbyer.<br />
Min fod er hævet og fyldt med betændelse, som<br />
ikke vil gå i sig selv. Der er intet mobilsignal eller radioforbindelse<br />
i tilfælde af, at en krisesituation skulle<br />
opstå. Jeg er skoldet på ryggen og i ansigtet, og har et<br />
markant søvnunderskud, men jeg nyder alligevel hvert<br />
sekund af min første lange tur med mobilklinikken. Det<br />
er fantastisk.<br />
I fi re døgn har jeg været af sted med mobilklinikken til<br />
otte forskellige landsbyer ved den sydlige del af Tanganyikasøen.<br />
Jeg har været ene dansker, ene Mzungu<br />
(europærer/hvid person), sammen med syv tanzanianere.<br />
Tre af dem har et rimeligt velfungerende engelsk, og<br />
resten er fi re skønne swahilitalende mænd. Vi har spist<br />
rigtig afrikansk med klør fem, ugali, ris og fi sk, hvilket<br />
jeg har nydt til fulde.<br />
Vi har sovet i telte på stranden, spist hos de lokale<br />
familier af samme fad og set utallige oppustede maver<br />
med navler på fem cm. - Jeg har oplevet det RIGTIGE<br />
Afrika, ikke det som er præget af europæisk udvikling,<br />
nej, det Afrika, hvor fattigdom er en faktor, børnetallet<br />
er enormt og dødsfald desværre »normalt.«<br />
Tirsdag d. 20-09-<strong>2011</strong>:<br />
Som aftalt mødte jeg punktligt kl. 7 ved molen med en<br />
marmelademad i den ene hånd og malariaprofylakse i<br />
den anden. Jeg havde tiltro til mine kollegaer, at når det<br />
gjalt vores ture med mobilklinikken, så kørte vi efter<br />
punktlige tidspunkter og ikke »Africantime,« men man<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
8<br />
bliver klogere hver dag. Klokken var i hvert fald 8, før vi<br />
alle sad i båden og begyndte vores eventyr ud på søen.<br />
Knud Elmo Knudsen har sagt, at Tanganyikasøen er stor<br />
og smuk, men jeg havde ikke troet, at den var SÅ smuk.<br />
Vores sejltur varede syv timer, men de føltes kun som<br />
minutter, for den udsigt, der mødte mig ude på søen, var<br />
fabelagtig. Landsbyerne der ligger langs søen, kæmpe<br />
klipper, smukke bjerge, primitive fi skerbåde af træ med<br />
sejl syet sammen af alverdens stofrester, blåt, stille og<br />
spejlblankt vand. Og så oplevelsen ved at vugge henover<br />
bølgerne i en åben båd. Det var storslået, eminent,<br />
pragtfuldt, fantastisk… Ja det er noget, alle burde opleve.<br />
Første landsby er Izinga. Her bliver jeg modtaget med<br />
et Mzungu, og en børnefl ok på ca. <strong>10</strong>0 samles omkring<br />
mig. Vi bliver mødt af landsbylederen, og de udvalgte<br />
sundhedsarbejdere, som har ansvaret for sundhedsarbejdet<br />
i landsbyen. Efter et møde på swahili i halvanden<br />
time i mangotræets skygge går vi ud til landsbyens<br />
Primary School. Vi skal inspicere deres konstruktion af<br />
»slabs« til eleverne. Slabs er en mere primitiv version<br />
af et pedaltoilet, hvilket for os er primitivt, men for afrikanerne<br />
er det høj standard, og den mest hygiejniske<br />
løsning, når man ikke har rindende vand.<br />
Mobilklinikken medbringer cement, rør og jerngitre,<br />
der skal bruges til konstruktion af slabs i landsbyerne.<br />
Disse materialer tildeles landsbyer, hvis borgere viser<br />
vilje til at ville bruge materialerne korrekt og til nytte<br />
for landsbyen. Det kræves, at landsbyerne har lavet udgravninger<br />
samt andre forberedelser til konstruktion af<br />
disse slabs, for at vi kan være sikre på, at materialerne,<br />
vi uddeler, vil blive brugt til det rigtige formål, når vi<br />
forlader landsbyen.<br />
Efter inspektion af skolens slabs, fortsætter vi til andre<br />
steder i landsbyen, hvor private viser os, at de også<br />
har gjort forberedelser til en slab. Inspektionen varer<br />
ca. halvanden time. Derefter er der landsbymøde, hvor<br />
der gennem en skrattende forstærker, der er tilkoblet et<br />
bilbatteri, bliver informeret om forskellige sundhedsfaktorer,<br />
familieplanlægning, prævention, om kommende<br />
operationer af fi stula, som vil fi nde sted i Kirando til<br />
oktober, og som alle berørte kvinder kan møde op og få.<br />
Til sidst opråbes de personer, der har gjort forarbejde<br />
til slabs. De kommer frem enkeltvis og fortæller landsbymødet,<br />
hvorfor de ville lave forbedringer. De skriver<br />
under på, at de har fået materialerne, og at vi kan forvente<br />
at se et færdigt resultat, når vi kommer sidst i oktober.<br />
Vi håber på den måde at promovere projektet og<br />
medvirke til, at fl ere går i gang med konstruktion af nye<br />
slabs. Hvis alle laver bedre slabs, kan mange sygdomme<br />
minimeres, bl.a. kolera, der er årsag til mange dødsfald.<br />
Anna-Elisabeth sammen med en fl ok elever fra Primary School<br />
9<br />
Da der sjældent kommer fremmede folk til disse landsbyer,<br />
er det en stor begivenhed, når vi kommer, og især<br />
når der er en hvid med. De forskellige landsbyledere<br />
beder mig om at præsentere mig selv for befolkningen.<br />
Det gør jeg så på fl ot kiswahili! - Jeg får hver gang et<br />
stort bifald!<br />
Efter landsbymødet blev materialerne uddelt nede<br />
ved båden. Og så mødtes vi med landsby-sundhedsudvalget.<br />
Deres arbejde blev diskuteret, og der blev<br />
evalueret på tidligere møder og spurgt til, hvilke forberedelser<br />
de har gjort til regntiden, som begynder i oktober.<br />
Antallet af myg infi ceret med malariaparasitten<br />
vil stige markant i regntiden, og dermed også antallet af<br />
sygdomstilfælde.<br />
Landsbyens »alternative« jordemødre (der er ingen uddannede<br />
jordemødre) kom med deres skolehæfte, hvor<br />
de har nedskrevet antallet af nye spædbørn for hver måned.<br />
Det blev registreret til senere brug. Ved 21.30-tiden<br />
var der så mad, og så skulle vi ned og sove i teltene<br />
Foto: Dr. Shauri
på stranden på et forhenværende selvoppusteligt liggeunderlag<br />
og med et spejdertæppe over sig. Til lyden af<br />
bølgernes skvulpen lige ved siden af, og de andres stille<br />
snorken, blev jeg lullet i søvn, under Tanzanias smukke<br />
stjernehimmel.<br />
Onsdag d. 21-09-<strong>2011</strong>:<br />
Høns klukker, børn leger, folk går rundt og snakker. Tja…<br />
det må være morgen og tid til at stå op. Hurtigt pakkes<br />
tingene sammen, smides i båden, der tages afsked, og<br />
kursen sættes mod Mwenza.<br />
Mit vand er sluppet op, og jeg får fyldt min vandfl aske<br />
fra benzindunke, der er blevet fyldt med vand. Jeg tager<br />
en ordentlig slurk af mit vand og må konstatere, at eftersmagen<br />
af benzin er markant, men det er den væske<br />
jeg kan få. Jeg tager endnu en slurk, imens jeg tænker på<br />
smagen af en dejlig kold cola.<br />
Vi mødes af landsbylederen. Jeg trasker af sted ind i en<br />
af de smukkeste landsbyer, jeg nogensinde har set. Vi<br />
er omgivet af bjerge, palmer og mangotræer. Solen er<br />
endnu ikke stået op, så der er masser af energi tilbage i<br />
kroppen. I min ivrige traven bliver jeg pludselig råbt an<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Landsbybefolkningen møder talstærkt op, når mobilklinikken kommer<br />
<strong>10</strong><br />
af Kapesa. Jeg standser og venter på ham. Han fortæller<br />
mig, at han netop er blevet informeret om, at der er<br />
udbrud af kolera i landsbyen. Jeg bliver forbudt at gå<br />
længere ind i landsbyen og bliver placeret på en træstamme<br />
sammen med nogle børn, hvor jeg skal vente,<br />
mens de andre går ind og får et overblik over situationen.<br />
Den beslutning passer mig ikke! Jeg har et stærkt<br />
immunforsvar, hvorfor skulle jeg blive smittet? Fordi<br />
jeg er hvid? Er der større risiko for, at jeg bliver smittet<br />
end de andre? Jeg har medicin mod kolera med i tasken.<br />
JEG VIL OGSÅ MED IND OG SE, HVAD DER SKER!!! - Der er<br />
intet at gøre. Jeg skriver dagbog, mens jeg venter.<br />
Dr. Shauri kommer tilbage og fortæller, at alle symptomerne<br />
på kolera var der, men de ville lige give det nogle<br />
dage og se, hvordan det udvikler sig. Efter et kort møde<br />
med landsbyens sundhedsudvalg sejlede vi videre med<br />
løfte om at komme tilbage i oktober. Jeg håber meget,<br />
at der ikke er tale om kolera, og at situationen er kommet<br />
under kontrol nu. Da vi ankom, havde der været<br />
to dødsfald. Det antal er forhåbentlig ikke steget. Pga.<br />
smittefaren har vi ikke spist morgenmad i Mwenza.<br />
Klokken er nu halv tolv, og vi er meget sultne. Vi lægger<br />
Foto: Anna-Elisabeth Aagaard<br />
ind ved Mpenga for at få morgenmad. Jeg bliver tilbudt<br />
en mandasi (ligner en pandekage) samt en kop chai.<br />
Chai er ikke almindelig the. Chai er godt nok lavet på<br />
theblade, men der tilsættes fi re spiseskefulde sukker<br />
i hver kop. Jeg tror, jeg ville have elsket det, da jeg var<br />
mindre, men når jeg aldrig bruger sukker i min the, så<br />
er det en tyk masse at få ned, men det er enten det eller<br />
benzinvand.<br />
Vi er kun stoppet i Mpenga for at få noget at spise. De<br />
har fået besøg tidligere. Men da landsbylederen dukker<br />
op og forklarer, at alle konstruktionerne til deres slabs<br />
er færdige, og de mangler kun rør, så opstår der en diskussion.<br />
Mpenga er en ret stor landsby, og de har lavet<br />
et rigtig fl ot arbejde med konstruktionen af deres slabs,<br />
så de har ret til at få rør. Problemet er, at pga. landsbyens<br />
størrelse er det antal rør de har brug for, det samme antal,<br />
som vi har tilbage til resten af landsbyerne. Så giver<br />
vi disse rør til Mpenga, er der ikke rør til de andre landsbyer,<br />
som vi skal besøge. Samtidigt er Mpenga en af de<br />
landsbyer, der ligger længst væk, og derfor får de ikke<br />
besøg så ofte, som de andre landsbyer. Derfor vil der<br />
gå nogen tid, inden de kan få rør og færdiggøre deres<br />
arbejde. Skal Mpenga have rør eller ej? De andre kunne<br />
ikke blive enige og gav derfor mig ansvaret for at træff e<br />
en beslutning. Jeg havde ikke meget tid til at overveje.<br />
Vi var på vej videre, og der skulle gives et svar. Når jeg<br />
nu sidder og præsenterer problemstillingen, er jeg ikke<br />
sikker på, at jeg valgte rigtigt. Mpenga fi k deres rør, så de<br />
kunne færdiggøre arbejdet. Måske er de andre landsbyer<br />
ikke så langt med konstruktionen af slabs. Og der ville<br />
gå nogen tid, inden de får brug for rør. Om jeg traf den<br />
rigtige beslutning, ved jeg ikke. Men jeg fi k et ansvar, som<br />
kan have betydning for menneskeliv i det lange løb.<br />
Næste landsby var Kizumbi. Aldrig i mit liv har jeg haft<br />
det SÅ varmt. Der var ikke den mindste brise til at køle<br />
os. Selv i skyggen rendte sveden af os. Alligevel gennemførte<br />
vi møder og inspektioner og var færdige ved<br />
syvtiden. Da det blev mørkt, blæste det kraftigt op. Vores<br />
telte blæste næsten væk, så vi besluttede at fl ytte<br />
dem.<br />
Dr. Shauri førte mig hen til landsbylederens søn, som<br />
var på min alder, og viste hans arm frem. Han var for<br />
to år siden blevet angrebet af en krokodille i søen og<br />
havde kæmpet sig fri med det resultat, at knoglerne i<br />
hans højre underarm var blevet knust, og armen revet til<br />
11<br />
blods. Familien havde sejlet seks timer og kørt to timer<br />
til nærmeste hospital, men der var ingen kirurg. Hans<br />
arm blev godt nok ordnet, men knoglestrukturen er helt<br />
forkert sat sammen. Han har en kæmpe bule fra den ene<br />
af hans knogler, som stikker ud på siden af armen. Armen<br />
er fyldt med ar, og når du føler på armen, føles intet<br />
som det skal, den er helt smadret. Nu var der også gået<br />
infektion i knoglen, og et betændt sår er dukket op på<br />
huden. Gid jeg havde evnerne til at hjælpe ham. Glæder<br />
mig til den dag om 13 år, hvor jeg er helt færdig (med<br />
medicinstudiet) og ved, hvad jeg skal gøre.<br />
Torsdag d. 22-09-<strong>2011</strong><br />
Tidligt op og af sted. Vinden har ikke lagt sig, og bølgerne<br />
er enorme. Vi gynger helt vildt, mens vi sejler til den<br />
næste landsby. Heldigvis er redningsvesten spændt, så<br />
handler det kun om at svømme om kap med krokodillerne<br />
i tilfælde af, at man skulle ryge i vandet.<br />
Da vi ankommer til Lupinda, får jeg den skønneste<br />
baby på skødet, mens moderen får sine sække med majs<br />
og en balje med kangaer af båden. Jeg ved ikke, hvad<br />
det er med de babyer, men de må føle sig meget trygge<br />
og veltilpasse, når de sidder på mit skød. Ret hurtigt<br />
kunne jeg mærke en varme på højre lår, som vist ikke<br />
kunne være andet end, jep… jeg kigger ned, og ganske<br />
rigtigt har den lille Christina placeret en fi n pøl på mit<br />
højre lår, på mine sidste rene bukser. I Lupinda må vi<br />
hurtigt konkludere, at ingen har levet op til kontrakten,<br />
og de er ikke begyndt på udgravninger til slabs. Efter et<br />
møde med landsbyen sundhedsudvalg tager vi videre<br />
uden uddeling af materialer.<br />
I den næste landsby, Kizinga skulle vi have morgenmad.<br />
Jeg havde en beskeden drøm om lidt brød, men får i stedet<br />
ris og chai. Ris kan sagtens spises som morgenmad,<br />
og det mætter utroligt godt. Skal bare ikke have det i<br />
meget lang tid, når jeg kommer tilbage til Danmark. Kizinga<br />
er en ny landsby i mobilklinikkens arbejde, og den<br />
er kun besøgt én gang før. Det var en begejstret landsby,<br />
vi mødte, og der var et fl ot fremmøde til landsbymødet.<br />
Tredje landsby denne torsdag var Lupata. Her blev vi<br />
modtaget af en glad landsbyleder. Vi bliver placeret på<br />
markedspladen, der har tre boder. På dette tidspunkt<br />
har jeg den største lyst til en cola. Jeg når kun lige at<br />
tænke tanken, så står landsbylederen med en cola og en<br />
pakke kiks til hver af os. - Skønt! Efter en dejlig cola blev<br />
vi ført ned til en strådækket hytte ved søen med skøn
udsigt og en frisk brise. Landsbylederens kone kommer<br />
med det skønneste måltid på hele turen. Ugali lavet på<br />
casava med fi sk til. Fisken, en sangala var kæmpe stor.<br />
Aldrig i mit liv har jeg smagt noget kød, der var SÅ godt,<br />
en enormt lækker fi sk, som jeg forhåbentlig får meget<br />
mere af, inden jeg skal hjem. Vi holdt møder og inspektion<br />
og uddelte materialer. I Lupata er vandressourcerne<br />
meget dårlige. Der er ingen vandpumper eller brønde.<br />
Vand hentes i et lille hul, hvor vandet har en grålig, blå<br />
farve. Det er det vand alle i landsbyen drikker, selv de<br />
højgravide kvinder og små børn. Derfor prioriteres arbejdet<br />
med udvikling af brønde også højt i mobilklinikken.<br />
Da det blev mørkt, satte Joyce, Dr. Shauri og jeg os<br />
på stranden og talte om religion, kulturmøder, velkomster,<br />
uddannelse etc.<br />
Efter et skønt aftensmåltid holdt vi krisemøde. Bølgerne<br />
på søen var blevet meget større, og vores to bådsmænd<br />
Nemes og James var urolige for, om det var muligt at<br />
komme hjem fredag, hvis tilstanden blev forværret. De<br />
fortalte, at sådan, som det så ud nu, kunne det vare tre<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
dage, før vi var tilbage i Kipili. Når man lider af søvnunderskud,<br />
stinker af fi sk, er møgbeskidt og ens hud svier<br />
pga. for meget sol, så er sådan en besked ikke populær!<br />
Vi prøvede at planlægge lidt. Vi ville tage af sted fra Lupata<br />
kl. 5 og arbejde rigtigt hurtigt i de to landsbyer,<br />
som skulle besøges. James og Nemes ville iagttage vejret<br />
og se, hvordan det udviklede sig.<br />
Fredag d. 23-09-<strong>2011</strong><br />
Hele vores planlægning virkede som en genial plan,<br />
lige indtil vi ankommer til Mwenza, hvor landsbylederen<br />
er den mest lade person, jeg har mødt. På et tidspunkt<br />
fi k jeg lyst til at ryste hans hoved og råbe »Så tag<br />
dig dog sammen!« Det tog ham tre timer at få samlet<br />
byens sundhedsarbejdere. Forberedelserne til slabs i<br />
byen var ikke gjort ordentligt, og der mødte næsten<br />
ingen op til landsbymødet. Det var skuff ende. Vi havde<br />
planlagt at bruge to timer i landsbyen og endte med at<br />
bruge godt seks. Ventetiden blev dog brugt fornuftigt.<br />
Jeg satte mig og hjalp nogle skoleelever med at ordne<br />
jordnødder. Dr. Shauri lånte byens radio for at infor-<br />
mere hospitalet i Namanyere om koleratilstanden i<br />
Mwenza. Vi gik op til byens lille klinik, hvor nogle kvinder<br />
kom for at få testet deres børn for malaria. Ved en<br />
pige var malariatesten negativ. Hun havde haft høj<br />
feber i en måned og var kun skind og ben. Dr. Shauri<br />
valgte at tage hende med og få hende indlagt på Kirando<br />
Health Clinic. Hun skal have en blodtransfusion<br />
for at få feberen ud af kroppen.<br />
Vi sejlede videre til den sidste landsby. Her havde de<br />
lavet et fl ot stykke arbejde med slabs. Hele landsbyen<br />
mødte op til mødet og alt gik som smurt. - MEN så kom<br />
regnen. Jeg har længe glædet mig til den første regn.<br />
Det stod ned i stænger, alt blev vådt, og vi måtte blive<br />
inde i huset og vente på opholdsvejr. Efter en time kunne<br />
vi komme af sted. Blæsten og bølgerne havde lagt<br />
sig, og vi kunne sejle stille og roligt mod Kipili.<br />
Da vi havde sat os til rette i båden, fi k jeg øje på den lille<br />
syge pige fra Mwenza. Hun sad helt alene og kiggede<br />
over på mig. Jeg fandt hurtigt min kanga frem, satte mig<br />
over til hende, lagde hendes hoved på mit skød med<br />
Der kvitteres for modtagelse af materialer til slaps En ny brønd er ved at tage form. Den bliver seks til otte meter dyb.<br />
12<br />
Foto: Anna-Elisabeth Aagaard<br />
13<br />
kangaen som støtte, pakkede tæppet godt om hendes<br />
spinkle krop, strøg hende over hovedet og nussede hendes<br />
ryg, imens jeg nynnede alle de aften- og godnatsange,<br />
som jeg kunne. Imens jeg sad sådan, sejlede vi<br />
mod Kipili. Vi så den smukkeste solnedgang, og derefter<br />
den skønneste stjernehimmel med masser af stjerneskud.<br />
På trods af mørket nød jeg denne sejltur lige så<br />
meget som den anden, hvis ikke mere. Her sad jeg i en<br />
båd med den smukkeste udsigt. Jeg var stadigvæk ved<br />
godt mod efter fi re hårde døgn. Der lå et lille skrøbeligt<br />
liv i mine hænder. Tænk hvor fantastisk at kunne få en<br />
sådan oplevelse!<br />
Det var hårdt at være af sted. Og det var skønt at komme<br />
tilbage og snakke dansk med de andre volontører. Turen<br />
har været fyldt med oplevelser. Oplevelser som jeg ikke<br />
ville være foruden. Til en start troede jeg ikke, at jeg<br />
ville med på en sådan tur fl ere gange, men nu er jeg helt<br />
klar til at skulle af sted igen i slutningen af oktober og<br />
gense alle landsbyerne.<br />
Foto: Anna-Elisabeth Aagaard
BIBELSKOLEOPHOLD<br />
HAR GIVET HÅB<br />
Hvad gør man, når man gerne vil på bibelskole, men<br />
ikke har pengene til det? Man dyrker en mark! <strong>Mission</strong>ær<br />
Just Lauridsen har i samarbejde med BDM oprettet<br />
et projekt, hvor to evangelister låner penge til at dyrke<br />
en mark. Overskuddet fra marken bruges til at betale<br />
deres bibelskoleophold på bibelskolen i Sumbawanga.<br />
Betram Damas Baroga er en af de to evangelister, som er<br />
med i projektet. Han mødte Just Lauridsen for to år siden,<br />
hvor han fortalte om sit ønske om at komme på bibelskole.<br />
De blev i fællesskab enige om, at Betram Damas<br />
skulle dyrke en mark og selv tjene pengene frem for, at<br />
pengene kom fra andre og blev sendt direkte til skolen.<br />
Evangelist Betram Damas Baroga<br />
Af Mette Hosbond Jensen<br />
og Merethe Holm<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
14<br />
volontører Kigoma<br />
Betram Damas, 37, er gift og har seks børn i alderen 7<br />
måneder til 12 år. Han har gået i Primary School (1. - 7.<br />
klasse) i Tanzania. Han fortæller, at han klarede sig godt<br />
i skolen og gerne ville have fortsat i Secondary School,<br />
men familiens økonomi var desværre ikke til det. Derfor<br />
begyndte han efter 7. klasse at arbejde med landbrug.<br />
Fra 1999-20<strong>10</strong> rejste han rundt som evangelist. Som<br />
evangelist besøgte han folk med problemer og folk,<br />
som endnu ikke havde hørt budskabet om Jesus. Han<br />
fortæller, at evangelistens opgave er, »at komme med<br />
det budskab, at Jesus er Kristus, til mennesker, som ikke<br />
tror.« Da en evangelist ikke får løn, fortsatte Betram Damas<br />
med at have landbrug for at forsørge sin familie.<br />
Foto: Just Lauridsen<br />
Mødet med Gud<br />
Betram Damas er født og opvokset i en hedensk familie<br />
med lokale traditioner. Han fortæller, at han efter<br />
at være færdig i 7. klasse begyndte at drikke og være<br />
sammen med mange kvinder. Han begrunder det med,<br />
at han havde en hård opvækst, og at det i starten virkede<br />
sejt og godt at drikke. Han gad faktisk ikke at have<br />
landbrug, hvilket resulterede i, at der var mindre mad.<br />
Det betød i sidste ende, at han drak mere for at glemme<br />
problemerne. Pga. alkoholproblemet havde Betram Damas<br />
problemer med de ældre omkring ham. Han havde<br />
mistet respekten for dem. Men de ønskede at mødes<br />
med ham og konfrontere ham med, hvad han brugte sit<br />
liv på. Da det så skete, kunne han ikke give dem svar, og<br />
han fi k skyldfølelse. De tilgav ham for, hvad han havde<br />
gjort, men sagde samtidig, at han aldrig mere skulle<br />
drikke og gøre de ting, som han tidligere havde gjort.<br />
Han havde fået øjnene op for konsekvenserne af sin opførsel<br />
og søgte efter nye veje. I sin søgen fandt han Gud.<br />
Han fortæller, at han siden den dag, han mødte Gud, har<br />
oplevet Guds nærvær og hjælp til ikke at falde tilbage.<br />
Han blev kort tid efter døbt og valgte et år senere at<br />
blive evangelist. Hans familie så den store forskel i hans<br />
liv efter, at han havde valgt at følge Gud, og det gjorde,<br />
at de også valgte et liv sammen med Gud.<br />
Ønsket om bibelskole<br />
Under arbejdet som evangelist oplevede Betram Damas,<br />
at den kirke han var ved ikke voksede. Han begrunder<br />
det med, at han i forkyndelsen og undervisningen<br />
manglede baggrundsviden for, hvad han sagde. Dette<br />
gjorde, at han ønskede at komme på bibelskole. Efter ca.<br />
et års arbejde med marken begyndte han i juni 20<strong>10</strong> på<br />
bibelskolen. Han er nu færdig med det første år og mangler<br />
så endnu et. Derefter håber han at kunne tage tre år<br />
mere, så han til sidst er uddannet præst. Han fortæller, at<br />
bibelskoleopholdet indtil nu har betydet meget for ham.<br />
Han siger: »Inden bibelskolen vidste jeg ingenting om<br />
kristendommen. Bibelskolen har åbnet mine øjne.«<br />
Vil selv tilså sin mark<br />
Bibelskoleopholdet har ændret Betram Damas’ tankegang.<br />
Han har oplevet, hvor meget arbejdet har givet<br />
ham, og han har derigennem fået håb om en bedre<br />
fremtid. Han har et stort ønske om at kunne fortsætte<br />
på bibelskolen, og derfor vil han gøre alt for, at marken<br />
giver et stort udbytte. Når han i oktober kommer hjem<br />
15<br />
på ferie, vil han selv tilså marken, da han vil være sikker<br />
på, at det bliver gjort ordentligt. Han kan i den periode,<br />
hvor han er hjemme, selv forsørge sin familie. Når han er<br />
på bibelskolen, hjælper familie og naboer, hvis der opstår<br />
problemer. Familien har det godt og ønsker, at han<br />
skal fortsætte med at studere.<br />
Betram Damas siger: »Jeg er Gud taknemlig for, at jeg<br />
må arbejde for Ham, og at det gennem projektet blev<br />
muligt at komme på bibelskole!«<br />
Evangelist Betram Damas Baroga sammen med volontørerne<br />
Merethe og Mette<br />
Foto: Just Lauridsen
VOLONTØR REUNION<br />
Kan du huske dengang vi sad i to dage ude midt i ingen<br />
ting og ventede på bussen? Eller hvad med dengang,<br />
hvor du blev angrebet af en løve? Eller juleaften da hele<br />
landsbyen samledes i kirken? - Vækker det minder? Måske<br />
var du volontør sammen med nogen. Måske var du<br />
i Kipili eller i Mwanza. Måske ser du dem, du var af sted<br />
med eller mødte derude jævnligt, eller også har du ikke<br />
set dem, siden du forlod Dar es Salaam. Hvor om alting<br />
er - så har du chancen den 3. marts 2012.<br />
I år runder BDM volontør nummer et hundrede. - Det<br />
gør blot anledningen endnu større, for det volontør<br />
reunion VUB afholder for alle tidligere BDM-volontører.<br />
En oplagt mulighed for at grave alle de dejlige og sjove<br />
minder fra Tanzania frem fra hukommelsen. Mød gamle<br />
og nyere volontører samt missionærer. Knud Knudsen<br />
er på hjemmeophold til foråret og er med ved arrangementet,<br />
som endvidere kommer til at indeholde underholdning,<br />
videohilsener, lækker mad med mere og så<br />
selvfølgelig hygge i ægte tanzaniansk stil. Sæt allerede<br />
nu kryds i kalenderen. - Vi håber at se rigtig mange.<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Agnete Aagaard ungdomsmedarbejder BDM Af Marta Aagaard Stud. med.<br />
16<br />
VUB-arbejdet i Danmark<br />
I <strong>2011</strong> er der sket et par ændringer i VUBs bestyrelse.<br />
Inge Lund Jensen er taget til Grønland for at arbejde<br />
som jordemoder. - Hun er derfor stoppet i bestyrelsen<br />
efter mange års arbejde. - Tak for dit store engagement,<br />
Inge. I februar blev Helene Rasmussen (Kipili <strong>10</strong>) valgt<br />
ind i VUBs bestyrelse og her i september Annette Sæderup<br />
(Kigoma <strong>10</strong>/11). - Det er dejligt, at I vil tage den<br />
opgave på jer. - Velkommen i bestyrelsen!<br />
Til vores sidste VUB aften var vi 25 deltagere. Antallet<br />
ligger mellem 20 og 25. - Det er godt, at Afrika in<br />
Touch har fået nye, større lokaler, for vi får sværere og<br />
sværere ved at kunne være der. Det er skønt at mærke,<br />
at så mange har lyst til at være med ved de aftener og<br />
efterfølgende engagere sig i projekter og andre arrangementer.<br />
Der er næsten hver gang nye ansigter, og for<br />
os, der har været ude som volontører tidligere, er det<br />
dejligt med sidste nyt fra Tanzania.<br />
VUB’er skriver breve til udsendte volontører<br />
Foto: Agnete Aagaard<br />
EN GANG AFRIKA<br />
- ALTID AFRIKA<br />
Et spændende udtryk at fi losofere over, når jeg igen og<br />
igen længes mod den afrikanske lugt af sved, benzin og<br />
støv. Når jeg ofte mindes gode minder, glade smil og<br />
fantastiske, varme mennesker. Og når mine drømme,<br />
gang på gang, placerer min fremtid i Afrika.<br />
Som tidligere missionærbarn, er jeg fra barnsben blevet<br />
»skadet« af Afrika. Afrika byggede i mig, en opmærksomhed<br />
omkring ulighederne i vores verden, en<br />
ubeskrivelig lyst til »at redde verden« og har stor del<br />
i, at jeg om et par år er uddannet læge. Et volontørophold<br />
i Kipili forstærkede i høj grad lysten til Afrika, til<br />
at hjælpe og til at vedligeholde den afrikaner, der bor<br />
dybt inde i mig.<br />
I Danmark er glæden for »mit« Afrika fortsat. Jeg tager<br />
mig selv i at starte samtaler op med fremmede i toget,<br />
når jeg hører de taler swahili. Jeg glædes over breve fra<br />
Tanzania, selvom jeg efterhånden fi nder ordbogen frem<br />
fl ere gange end tidligere. Jeg bliver ekstra opmærksom,<br />
når nyhederne, en sjælden gang imellem, omhandler<br />
Afrika. Og jeg er villig til, at gå langt i diskussioner for<br />
at forsvare og bevare et kontinent, der har gjort en væsentlig<br />
forskel i mit verdensbillede.<br />
Det er ikke nok at forholde mig passivt til Afrika, når<br />
kontinentet er »ude af øje - ude af sind«. Jeg traf et<br />
aktivt valg, da jeg blev »hjemvendt volontør«. Jeg blev<br />
engageret i VUB og fi k dermed nære venskaber med andre,<br />
der forstod mit forhold til Afrika, og hvad mit ophold<br />
havde betydet for mit liv. Bestyrelsesarbejde har<br />
17<br />
siden fyldt i mit liv, både i styregruppen for VUB, men<br />
også gennem mange år i bestyrelsen for Afrika In Touch.<br />
Mit frivillige arbejde har holdt mig til ilden - ligesom det<br />
gør det for andre i projektgrupper, fundraising mm. Jeg<br />
prioriterer møder, sociale arrangementer og weekendture<br />
med fokus på Afrika - selvom der bliver trukket i<br />
mig fra mange andre sider - og til gengæld får jeg tusindfold<br />
igen, i form af fællesskab og spændende udfordringer<br />
i mit frivillige arbejde.<br />
Når jeg i fremtiden ender som enten missionær, udsendt<br />
for »læger uden grænser«, eller som forsker i Afrika - så<br />
har mit hjerte for Afrika i Danmark også en vigtig rolle<br />
at spille. Mit liv inkluderer Afrika i mange forskellige afskygninger<br />
og har dermed gjort min tilværelse meget<br />
rigere. Kærligheden til Afrika vil aldrig brænde ud.<br />
Hvad er Tanzania uden en bustur?<br />
Foto: Martin Kristensen
BESTYRELSEN<br />
Jørgen Bøytler (PhD)<br />
F. 13/5 1957<br />
Fhv. missionær i Sikonge og Kipili<br />
Præst i Brødremenigheden 1997<br />
<strong>Mission</strong>ssekretær i BDM 2002<br />
General- og missionssekretær 2003-2007<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 2007<br />
Formand 20<strong>10</strong><br />
BDMs forretningsudvalg<br />
Vibeke V. Gravesen<br />
F. 5/5 1948<br />
Overlærer i Ringkøbing 1976-1993<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 1986<br />
Redaktør af BDMnyt 1995-20<strong>10</strong><br />
Næstformand 2006<br />
BDMs forretningsudvalg<br />
Kirsten Troelsen<br />
F. 8/8 1951<br />
Diakon, plejehjemsassistent<br />
Fhv. missionær i Tabora og Sikonge<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 2007<br />
Kasserer <strong>2011</strong><br />
BDMs forretningsudvalg<br />
Keld B. Hansen<br />
F. 19/11 1958<br />
Sognepræst i Østrup og Skeby<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 2006<br />
SEKRETARIATET<br />
Erik Baun<br />
F. 2/5 1948<br />
Cand. teol., pastor 1980<br />
<strong>Mission</strong>ssekretær i BDM 1980<br />
Fhv. generalsekr. Bibellæser-Ringen 1992<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 2006<br />
Formand for foreningen Sennepskornet<br />
2007<br />
General- og <strong>Mission</strong>ssekretær 2007<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
18<br />
Hans Peter Kristensen<br />
F. 25/7 1956<br />
Adm. Direktør for Hvide Sande Skibs- og<br />
Baadebyggeri<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 2007<br />
Jytte Schmidt<br />
F. 9/4 1952<br />
Uddannet bankassistent<br />
Medlem af BDMs bestyrelse 20<strong>10</strong><br />
Christian Aagaard<br />
F. 30/5 1949<br />
Business Controller<br />
Medlem af BDMs bestyrelse <strong>2011</strong><br />
Majken Pedersen<br />
F. 26/5 1983<br />
Stud. med.<br />
Volontør i Kipili 2004<br />
Medlem af BDMs bestyrelse <strong>2011</strong><br />
Betina Fredensborg Hoff mann<br />
F. 27/5 1974<br />
Cand. mag.<br />
Projekt- og infosekretær <strong>2011</strong><br />
Inge Marie Essendrop Eckhardt<br />
F. 27/8 1965<br />
Kontorassistent i BDM 2000<br />
Bogholder 2003<br />
MISSIONÆRER<br />
Lisbeth Andersen<br />
F. 5/4 1944<br />
Steen Møllgaard<br />
Andersen<br />
F. 3/11 1952<br />
Sygeplejerske/læge ved<br />
Sikonge Hospital og<br />
Leprosarium 2002<br />
Susanne Lauridsen<br />
F. 18/11 1975<br />
Pædagog<br />
Just Lauridsen<br />
F. 6/6 1976<br />
Aut. VVS og kloakmester<br />
Børn: Thea, Esther og<br />
Anna<br />
Udsendt til Kigoma 2008<br />
Knud Elmo Knudsen<br />
F. 3/8 1950<br />
Lærer<br />
Udsendt til bådmission<br />
Kipili 1999<br />
UNGDOMSMEDARBEJDER<br />
Agnete Aagaard<br />
F. 18/6 1987<br />
Stud. mag. i religion<br />
Ansat på deltid <strong>2011</strong><br />
19<br />
VOLONTØRER<br />
Birthe Bruun<br />
F. 13/<strong>10</strong> 1936<br />
Kaj Bruun<br />
F. 11/5 1934<br />
Fhv. missionærer i Kigoma<br />
Seniorvolontører 2002<br />
Tanzania og Burundi<br />
Annette Sæderup<br />
F. 15/7 1990,<br />
Uldum<br />
Kigoma 20<strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Katrine Pedersen<br />
F. 28/2 1991<br />
Herning<br />
Kigoma 20<strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Merethe Ingemann Holm Hansen<br />
F. 9/3 1992<br />
Troldhede<br />
Kigoma <strong>2011</strong><br />
Mette Hosbond Jensen<br />
F. 19/2 1992<br />
Aulum<br />
Kigoma <strong>2011</strong><br />
Heidi Bech<br />
F. 29/6 1990<br />
Skovbølling<br />
Sumbawanga 20<strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Karen Louise Clausen<br />
F. 22/2 1991<br />
Haderslev<br />
Sumbawanga <strong>2011</strong><br />
Amanda Andersen<br />
F. 20/9 1989<br />
Karlslunde<br />
Sumbawanga <strong>2011</strong>
VOLONTØRER<br />
Therese Hygym<br />
Jørgensen<br />
F. 25/7 1989<br />
Bjerringbro<br />
Sumbawanga <strong>2011</strong><br />
Anders Thams Nord<br />
Hansen<br />
F. 3/<strong>10</strong> 1989<br />
Fredericia<br />
Sumbawanga / Kipili <strong>2011</strong><br />
Sophie Gammelgaard<br />
Trans<br />
F. 3/<strong>10</strong> 1988<br />
Herning<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Helene Kirkegaard<br />
Petersen<br />
F. 18/<strong>10</strong> 1987<br />
Kegnæs<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
TALERLISTE:<br />
Følgende ansatte og frivillige medarbejdere står til<br />
rådighed for møder i sognehuse, menighedshuse,<br />
missionshuse eller ved ungdomsmøder:<br />
Generalsekretær, pastor Erik Baun, Børkop, 2043 3233<br />
Emner: <strong>Mission</strong> i Albanien, Burundi, Congo og Tanzania<br />
Projekt- og infosekretær<br />
Betina Fredensborg Hoff mann, Kolding, 2262 7511<br />
Emne: <strong>Mission</strong> i Tanzania<br />
Ungdomsmedarbejder<br />
Agnete Aagaard, Århus, 61681691<br />
Emne: Volontørarbejde i Tanzania<br />
Formand for BDMs bestyrelse,<br />
pastor Jørgen Bøytler (PhD), Christiansfeld, 7456 1420<br />
Emner: <strong>Mission</strong> i Albanien, Burundi, Congo og Tanzania<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Anne Sofi e Brix<br />
Kristensen<br />
F. 6/12 1991<br />
Hjørring<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Therese Bak Gaardbo<br />
F. 5/5 1991<br />
Hjørring<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Amalie Pil Sørensen<br />
F. 19/2 1992<br />
Svendborg<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Theresa Kolmos<br />
F. 14/4 1992<br />
Broager<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
20<br />
Thomas Skjærbæk<br />
Breinegaard<br />
F. 13/3 1991<br />
Hem<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Rebekka Grønne<br />
Trillingsgaard<br />
F. 24/1 1990<br />
Holstebro<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Arne Trillingsgaard<br />
F. 31/7 1987<br />
Holstebro<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Anna-Elisabeth Aagaard<br />
F. 25/3 1991<br />
Remmerstrand<br />
Kipili <strong>2011</strong><br />
Næstformand i BDMs bestyrelse,<br />
Vibeke Gravesen, Ringkøbing, 9732 3854<br />
Emner: <strong>Mission</strong> i Albanien og Tanzania<br />
Fhv. missionær<br />
Ingrid Markussen, Christiansfeld, 6171 9825<br />
Emne: <strong>Mission</strong> i Tanzania<br />
Fhv. missionærer Kirsten Troelsen (medlem af BDMs<br />
bestyrelse) og Bent Tage Nielsen, Gårslev, 7586 1160<br />
Emne: <strong>Mission</strong> i Tanzania<br />
Fhv. missionærer og aktive seniorvolontører,<br />
Birthe og Kaj Bruun, Tarm, 7534 1409<br />
Emne: <strong>Mission</strong> i Burundi<br />
Fhv. missionær Helene Göbel, Videbæk, 9717 5888<br />
Emne: <strong>Mission</strong> blandt kvinder i Tanzania og Congo<br />
Af Knud Elmo Knudsen missionær i Kipili<br />
MÅLET JEG IKKE NÅEDE<br />
Længe havde jeg gået med planer om at besøge distriktet<br />
Syd Kivu, som ligger i Congo ved nordspidsen af<br />
Tanganyikasøen. Det tager tre dage at sejle derop. Jeg<br />
valgte at køre, så jeg kunne komme rundt i distriktet,<br />
som er på størrelse med Jylland.<br />
Forberedelserne<br />
Alle forberedelser blev gjort: forsikring, tolddeklaration<br />
på bilen, fotokopier af pas m.m., aftaler med formand<br />
Tshimanga for Brødrekirken i Congo og koordinering af<br />
tidsplan med generalsekretær Erik Baun, da det var muligt<br />
for ham at være med uden væsentlige ekstra omkostninger.<br />
Formand Tshimanga vil, at alt går gennem<br />
ham, og derfor havde jeg ingen kommunikation med<br />
præsten Meja, som leder arbejdet i Kivu. Jeg mødte pastor<br />
Meja i Kalemie tidligere på året, men de oplyste tlf.<br />
<strong>nr</strong>. og e-mail var ikke korrekte.<br />
En meget lang tur<br />
Kl. 6 morgen forlod jeg Kipili for at køre til Mpanda, hvor<br />
jeg skulle hente præsten Anosisi Mwaikole. Han er en<br />
Landby i Burundi ved Tanganyikasøen<br />
21<br />
skarpt tænkende person og god til at gennemskue forhold,<br />
som jeg ikke har øje for. Inden jeg nåede Mpanda,<br />
måtte jeg skifte hjul. Dækket var gået op i limningen. I<br />
Mpanda fi k jeg fat på et nyt/brugt, hentede Mwaikole,<br />
fi k spist og fortsatte derefter til Kigoma, som vi nåede<br />
til aften. Der er vejarbejde på strækningen fra Mpanda/<br />
Kigoma, fordi de er ved at lægge lyslederkabel ned.<br />
300 km rende gravet med håndkraft, og mange steder<br />
sprængt ned i klipperne. - Et kæmpe arbejde for at være<br />
med i fremtidens kommunikation.<br />
Efter overnatning i Kigoma mødte jeg næste formiddag<br />
Susanne Lauridsen til noget regnskabssnak, inden<br />
turen fortsatte til Bujumbura i Burundi, hvor vi skulle<br />
møde Erik Baun. Fra Kigoma kørte vi gennem oliepalmeplantager<br />
op i et fl ot bjerglandskab, der fortsatte ca.<br />
<strong>10</strong>0 km, indtil vi igen nåede ned til Tanganyikasøen.<br />
Nødpas og en nattevagt<br />
Trods ihærdig gennemsøgning af alle mine papirer ved<br />
grænseposten til Burundi måtte jeg erkende, at jeg<br />
havde glemt mit pas i fotokopimaskinen hjemme i Kipili.<br />
Foto: Erik Baun
Grænsepolitiet var meget imødekommende, og da der<br />
er pasfællesskab mellem Tanzania og Burundi, fi k jeg et<br />
nødpas. Vi nåede hovedstaden, Bujumbura efter mørkets<br />
frembrud. Byen er på størrelse med København og<br />
uden et eneste vejskilt, så vi kørte på de anvisninger, vi<br />
havde fået fra Erik og Just. Vi skulle fi nde Swedish <strong>Mission</strong>,<br />
hvor vi skulle overnatte, men det viste sig, at den<br />
hed noget helt andet på skiltet ved vejen ned til missionen.<br />
Vi spurgte om vej, og ham vi spurgte, var nattevagt<br />
på stedet og var på vej til arbejde, så han blev vores ’vejleder’<br />
i byens vildnis.<br />
Da vi endelig nåede frem, var receptionen lukket. Ingen<br />
vidste, at vi havde reserveret plads. Heldigvis kom<br />
der en mand, som talte kiswahili. Han fi k ordnet det hele<br />
for os. Han tog senere på aftenen med mig i lufthavnen,<br />
da jeg skulle hente Erik.<br />
Ikke til Congo, men …<br />
Næste morgen fortsatte vi mod grænsen til Congo for<br />
at komme til Uvira, som ligger ca. <strong>10</strong> km på den anden<br />
side. Da vi prøvede at komme ud af Burundi, blev vi afvist.<br />
Vore papirer var ikke tilstrækkelige. Folkene ved<br />
grænsen vidste, at vi ikke kunne komme ind i Congo<br />
uden visum. - Og visum kunne ikke udstedes ved grænsen,<br />
men kun på Congos ambassade i Bujumbura. Det<br />
var lørdag, og alle kontorer var lukket, så vi vendte tilbage<br />
til Swedish <strong>Mission</strong>.<br />
Om aftenen dukkede Clement, formand for Brødrekirken<br />
i Burundi og generalsekretær, Edward op for at<br />
snakke med os. De havde hørt rygter om, at vi var kommet.<br />
Det, der var planlagt som en gennemrejse, blev til<br />
en ny tilgang til arbejdet i Burundi. Som de udtrykte det:<br />
»Det er Guds vilje, at I skal strande hos os«. En forunderlig<br />
oplevelse at møde vildt fremmede og med det<br />
samme kunne snakke som gamle venner om stort og<br />
småt.<br />
Dejlig søndag i Bujumbura<br />
Søndagen blev planlagt med gudstjeneste i deres nye<br />
bambuskirke, hvor jeg fi k lov til at prædike. Derefter<br />
holdt vi møde med de kirkeældste, som også er i ledelsen<br />
af den samlede Brødrekirke i Burundi. De fortalte os<br />
kirkens korte historie. Det er et stort arbejde at holde<br />
sammen på knap 30.000 medlemmer, der er spredt over<br />
hele landet (Burundi er på størrelse med Jylland og har<br />
ca. 9 mill. indbyggere). Birthe og Kaj Bruun har sammen<br />
med Rachel og Charles Katale fra Kigoma gjort et stort<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
22<br />
Børn og unge ved kirken i Uvira i Congo<br />
Foto: Erik Baun<br />
arbejde med afholdelse af seminarer for evangelister,<br />
men det har været vanskeligt at fi nde økonomiske midler<br />
til det opfølgende arbejde.<br />
Et kirkecenter i Bujumbura<br />
Kirkens ansigt udadtil er en vigtig sag i alle kulturelle<br />
sammenhænge - også i Burundi. Derfor arbejder man<br />
med planer for et kirkecenter - kirke, kontor, skole og klinik.<br />
Moravian Church er en registreret kirke og har god<br />
forbindelse til regeringen. Derfor har de fået lovning på<br />
en grund på en halv hektar i et nyt udstykningsområde<br />
i udkanten af byen ved en af indfaldsvejene til en pris<br />
af 25.000 USD, hvilket er 30 % af markedsprisen. Kirkesamfund,<br />
som vil andet end kun bygge kirker, bliver<br />
støttet af regeringen på denne måde. Bambuskirken ligger<br />
på en 300m 2 stor grund, som kostede 15.000 USD.<br />
Kirker af brændte mursten er opført i fem landsbyer på<br />
købte grunde. Endnu seks kirker er under opførelse efter<br />
et afbetalingsprincip. Der er én ordineret præst (fra<br />
Kigoma), men Edward er på andet år af tre i Mbeya for<br />
at få en bachelor i teologi. Clement, som tidligere har<br />
virket i et andet kirkesamfund, bliver ordineret næste<br />
år, så han kan døbe og holde nadver.<br />
Kun Erik kom til Congo<br />
Mandag bød på endnu en mulighed for samtaler, mens<br />
jeg ventede på at få et dansk nødpas fra den danske<br />
konsul. Han er dansker, og han har været i Burundi siden<br />
1986, men det var kun anden gang, at han lavede et<br />
nødpas. Da det var færdigt, skulle vi på Tanzanias ambassade<br />
for at få Mwaikoles papirer i orden.<br />
Tirsdag formiddag tog vi til Congos ambassade for at få<br />
visum. Det blev nægtet os pga. manglende offi ciel indbydelse<br />
fra Congo. I mellemtiden havde jeg fået pastor<br />
Mejas mobil<strong>nr</strong>., så han var informeret om situationen.<br />
Han havde lejet en lastbil, og en del af menigheden ventede<br />
ved grænsen. Vi tog igen til grænsen i håb om at<br />
komme over med det vi havde - men forgæves.<br />
Løsningen blev, at Erik (han havde visum) tog med dem<br />
for at hilse på menigheden i Uvira. Efter godt to timer<br />
kom han tilbage sammen med otte af kirkens ledere. Jeg<br />
havde bedt dem komme, så vi kunne drøfte forholdene<br />
for kirken i Kivu. Jeg ønskede et møde i den nærmeste<br />
by, men fi k at vide at der var forbud mod forsamlinger,<br />
da der søndag aften havde været en skudepisode, hvor<br />
41 blev dræbt. Vi kørte alle til Bujumbura, hvor vi fandt<br />
et sted til mødet.<br />
23<br />
Forældreløse børn<br />
Kirken i Kivu tæller godt 500 voksne medlemmer fordelt<br />
på otte menigheder. Ikke desto mindre har de et<br />
stort projekt i gang, hvor de forsørger 340 forældreløse<br />
børn, der er fordelt på medlemmerne. Kivu ligger i en<br />
krigszone, som først fi k tålelige vilkår for to år siden.<br />
Ovennævnte skudepisode vidner om, at det endnu ikke<br />
er helt forbi. Det var en samling røvere fra Kivu, som<br />
dræbte kunder på en restaurant i et røveriforsøg.<br />
Enestående kvindearbejde<br />
Formanden for kvinderne i kirken i Kivu fortalte udførligt<br />
om, hvordan alle kvinderne mødes en gang om ugen<br />
for at lave sæbe og sy tøj til salg for at skaff e skolepenge<br />
til de børn, som de tager sig af. Hvert barn skal betale<br />
6 USD om måneden i skolepenge. Jeg vil tage derop næste<br />
år for at se og opleve det. Det initiativ, de viser, og<br />
den opgave, de har påtaget sig, kræver opmærksomhed<br />
udefra. Det kunne blive et eksempel til efterfølgelse i<br />
andre menigheder - også i Tanzania, hvor antallet af forældreløse<br />
stiger støt.<br />
Et andet mål<br />
Vi nåede ikke rejsens mål, men nogle bånd blev knyttet<br />
mellem kirkerne i Burundi og Kivu. De havde ikke kendskab<br />
til hinanden, men Clement ringede først i oktober<br />
og fortalte, at han var kommet hjem efter en uges tur<br />
rundt til menighederne i Kivu sammen med Meja.<br />
Turen blev ikke, som vi havde planlagt, men set over<br />
skulderen bragte det os tættere på kirken i Burundi og<br />
Kivu, og det var jo egentlig ikke så ringe, så jeg tror Clement<br />
og Edward havde ret, da de sagde, at det var Guds<br />
vilje.<br />
Brødrekirkens bambuskirke i Bujumbura, Burundi<br />
Foto: Erik Baun
BØRNE - OG UNGDOMSARBEJDE<br />
I KIGOMA<br />
Det er lørdag morgen, klokken nærmer sig ni, og regnen<br />
siler ned. Jeg kigger ud og tænker, mon der kommer nogen<br />
til ungdomsarbejde i dag, når det er sådan et vejr.<br />
I regntiden er det ikke nemt at planlægge aktiviteter.<br />
For regner det meget, udebliver de fl este eller kommer,<br />
når regnen er ovre, selvom det måske var der, hvor mødet<br />
ville være slut. Denne lørdag er jeg nede ved kirken<br />
fl ere gange for at se, om der er nogen, der har vovet sig<br />
ud, men nej. Men så dukker to unge fyre op, Prosper og<br />
Jackson, som har trodset vejr og vind for at komme til<br />
ungdomsarbejde.<br />
En ærlig snak<br />
Denne formiddag får vi lejlighed til at snakke om, hvordan<br />
ungdomsgruppen kører, og hvordan vi kan lave forbedringer.<br />
De er meget ærlige, hvilket er til stor hjælp<br />
for mig. Der er mange usagte ting, som de fornemmer,<br />
men som jeg slet ikke opdager. F. eks. over en lang periode<br />
har vi holdt ungdomsgruppe lige uden for vores<br />
hegn. Der er en sti ikke langt derfra, som mange bruger,<br />
når de skal ned til markedet. For nogle af dem, som er<br />
med i gruppen, men som ikke har lyst til, at familie og<br />
venner skal have kendskab til det, betød det, at de ikke<br />
kom. Her på det sidste har stabiliteten i gruppen ikke<br />
været så stor, så det er godt at blive bevidstgjort om<br />
forhold, vi kan gøre noget ved, og som forhåbentlig kan<br />
gøre den mere stabil igen.<br />
Er det sandt?<br />
En lørdag formiddag, hvor vi evaluerede et foregående<br />
besøg i børneklubben, sagde jeg til ungdomsgruppen:<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Susanne Lauridsen missionær Kigoma<br />
24<br />
»Nogle gange i jeres undervisning af børnene hører jeg,<br />
at nogle af jer siger til de urolige børn: »Gud kan ikke<br />
lide dig, når du ikke sidder pænt«.« Jeg spurgte dem, om<br />
det var sandt ift. Bibelen eller ikke. Det mente de alle,<br />
det var, på nær Prosper. Det blev til megen snak frem og<br />
tilbage, og jeg havde svært at få dem til en forstå, at det<br />
ikke var Bibelens budskab. Prosper prøvede at forklare<br />
det, hvilket var bedre, da der så ikke var sproglige eller<br />
kulturelle barrierer.<br />
Jeg håber, at de unge en dag vil erkende, at det er<br />
synden Gud ikke kan lide, men at han elsker synderen.<br />
Et dilemma<br />
Prosper skiller sig ud fra de andre i gruppen. Han er meget<br />
trofast i de ting, som han går i gang med, og så er<br />
han ærlig. Hvis der er noget, han går og tumler med, så<br />
spørger han hellere end at vise en facade, som om alting<br />
er, som det skal være. Flere af de andre kan det være<br />
sværere at få en reel fornemmelse af, fordi de ikke altid<br />
er ærlige om tingenes tilstand.<br />
En dag sagde Prosper, at det nogle gange kunne være<br />
svært at tage ud i landsbyen og holde børnemøde, når<br />
jeg ikke kunne køre med dem. På sådan en dag kunne<br />
der nemt gå fem timer med turen. Tilslutningen af de<br />
unge, når de skal bruge lokale transportmidler, er ikke<br />
så stor. Derfor er der ikke så mange til at tage med og<br />
hjælpe til. At være to eller tre til at undervise 60 børn<br />
kan være en virkelig udfordring, især når de mindste er<br />
meget urolige. Jeg spurgte ham, om vi helt skulle lade<br />
være med at tage derud, når jeg ikke kunne køre med<br />
dem. Hertil svarede han nej og fortsatte: Vi kan jo ikke<br />
bare svigte børnene.<br />
På sygebesøg<br />
En søndag, hvor vi var ude i børneklubben i landsbyen<br />
Simbo, sagde en af de unge til mig, at et af børnene, der<br />
plejede at være med, lå hjemme pga. forbrændinger.<br />
Drengen, som hedder Jackson, er tre år gammel. Han<br />
havde leget ved bålet, og han var faldet ind i ilden, og<br />
en 1/6 af kroppen var blevet voldsom forbrændt. Det<br />
sker desværre for rigtig mange børn. I den efterfølgende<br />
uge var jeg sammen med en sygeplejerske ude at se<br />
til ham et par gange. Hans mor var god til at tage sig af<br />
ham, og med god vejledning er såret helet, og en glad<br />
Jackson løber atter rundt og leger. Moderen var meget<br />
Søndagsskolebørnene stiller meget gerne op til fotografering<br />
25<br />
taknemmelig for hjælpen og gav mig en klase bananer.<br />
Det er ikke så nemt at tage imod en gave fra mennesker,<br />
der i forvejen ikke har så meget, men hun havde brug for<br />
at vise sin taknemmelighed.<br />
Ny børneklub, men kun søndag!<br />
Ungdomsgruppen har ønsket, at vi starter endnu en<br />
børneklub. Det er i vores lokale kirke. Vores håb er, at<br />
vi kan få kontakt til nogle af de gadebørn, som strejfer<br />
rundt. En søndag midt i oktober var der 15 børn, hvoraf<br />
seks ikke plejer at komme. Tre af de nye børn kom igen<br />
om mandagen og var klar til at have børneklub igen, så<br />
mens vores volontører, Mette og Merethe ventede på, at<br />
ungdomsgruppen dukkede op til engelskundervisning,<br />
blev det til lidt leg med de tre børn.<br />
Foto: Just Lauridsen
ET DILEMMA: 14 KØER ER<br />
TRODS ALT 14 KØER!<br />
De hvide gummistøvler og den højpuldede hat gjorde<br />
det tydeligt for enhver, at han var af sukuma-stammen,<br />
og han kom selv med sin store datter til hospitalet i Sikonge.<br />
Det var der alt sammen ikke noget usædvanligt<br />
ved. Og at de nogen tid inden havde været på det regionale<br />
hovedsygehus oppe i Tabora, hvor man ikke havde<br />
stillet diagnosen, selv om pletterne var både mange og<br />
store, ja, det var heller ikke usædvanligt.<br />
Det usædvanlige var det dilemma, faderen stod i, da<br />
de fi k oplyst den rigtige diagnose: spedalskhed.<br />
14 køer er trods alt 14 køer!<br />
Den 14-årige pige var nemlig allerede blevet givet - eller<br />
i hvert fald lovet - bort som brud, og han havde for<br />
længst modtaget den aftalte pris: 14 køer. Prisen forekom<br />
mig i øvrigt høj, men pigen var stor og kraftig og så<br />
nok ud til at kunne tage godt fat i marken.<br />
Nå, men den kommende mands familie var nu ved at<br />
blive utålmodig, for de havde allerede været holdt hen<br />
en tid, og de var begyndt at tænke, om der var snyd med<br />
i spillet. Hvis diagnosen kom denne familie for øre, ville<br />
de muligvis forlange at handelen skulle gå tilbage, og<br />
det havde faderen ikke megen lyst til. 14 køer er trods<br />
alt 14 køer! At prøve at forklare familien kendsgerninger,<br />
såsom at spedalskhed kan helbredes og ikke er smittefarlig<br />
så snart, behandlingen er påbegyndt, ville næppe<br />
blive godtaget; det sociale stigma hvad angår spedalskhed<br />
er nemlig meget stort blandt sukumaerne.<br />
Hun forsvandt<br />
Den foreløbige løsning var, at pigen blev indlagt på<br />
leprosariet. Den kommende svigerfamilie ville uden<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Steen Møllgaard Andersen missionær Sikonge<br />
26<br />
problem forstå, at hun jo så midlertidigt havde lovligt<br />
forfald. Men man kunne jo ikke trække tiden hele det<br />
år, behandlingen varer, for så ville de trods alt begynde<br />
at undre sig og måske komme anstigende for at undersøge,<br />
hvad det hele i grunden var for noget.<br />
Kort efter starten af behandlingen kom der en såkaldt<br />
reaktion, med hævelse og brænden i pletterne, og det<br />
vakte naturligt nok en vis uro. Reaktioner ses ofte, og de<br />
klares som regel med kortison-tabletter. Således også<br />
denne gang, og det store smil kom atter frem.<br />
Nogen tid efter tog faderen hende hjem med medicin<br />
til et par måneder. På trods af regler og aftale var<br />
det kun ham selv, der kom tilbage efter en ny forsyning.<br />
Han fortalte, at pigen havde det godt, og at det var aftalt<br />
med den anden part, at pigen kunne være hjemme hos<br />
ham, til behandlingen var afsluttet.<br />
Og det var så det sidste, vi så og hørte til dem. Desværre.<br />
Sukumaerne er traditionelt nomader eller halvnomader,<br />
og de bor ofte inde i bushen langt borte fra<br />
alfarvej, og dermed fra politi og retsvæsen, og hvor det<br />
er svært eller umuligt at spore dem.<br />
Sukumaerne har tradition for tidlige giftermål for<br />
kvinderne, og for at have fl ere koner. Og man kan have<br />
så mange som pengene - og køerne - rækker til. Jeg<br />
oplever tit, at sukuma-kvinder, der fi nder vej til min<br />
Foto: Martin Kristensen<br />
konsultation på sygehuset, kun taler lidt eller slet intet<br />
swahili.<br />
Det er forbudt!<br />
Ægteskab for personer under 18 år er for øvrigt forbudt<br />
efter tanzaniansk lov; men det kniber med håndhævelsen.<br />
Dog greb politiet for nylig ind ved et bryllup, man<br />
havde forsøgt at holde i hemmelighed, i den berygtede<br />
bydel Usega lige over for Kidugalo, men pigen gik også<br />
stadig i skole.<br />
Nødvendig indlæggelse<br />
En anden sukuma, en granvoksen yngre mand kom sammen<br />
med sin svoger, og angiveligt havde han hverken opsøgt<br />
klinik eller hospital før. Diagnosen stod klart i samme<br />
øjeblik han trådte over tærskelen, men jeg undersøgte<br />
selvfølgelig fra top til tå og overbragte derefter diagnosen<br />
langsomt og skånsomt. De lod ganske forundrede.<br />
Det tog en del overtalelse fra min side, før han gik<br />
med til at blive indlagt på leprosariet. Nye tilfælde bliver<br />
behandlet hjemme, men her var der komplikationer<br />
såsom problemer med at lukke øjnene.<br />
Igen: Stigma!<br />
De havde spillet godt, for ved et tilfælde fandt vi ud af,<br />
at de kort inden havde været på spedalskhedshospitalet<br />
i Kolandoto 300 km nordpå. Her var diagnosen oplyst,<br />
og de havde fået besked om at henvende sig i Sikonge,<br />
som de hører under.<br />
Når de havde gjort sig den umage at tage helt der op,<br />
var det naturligvis for at undgå at nogen lokal skulle se<br />
dem her og få nys om diagnosen. Igen: Stigma! Ved udskrivelsen<br />
kunne vi heller ikke på nogen måde få ham til<br />
at oplyse nøjagtigt, hvor han bor. Han skulle ikke nyde<br />
noget af, at vi pludselig kom anstigende, hvilket vi i øvrigt<br />
aldrig gør.<br />
Medicinmanden er første valg<br />
Inden han tog til Kolandoto, havde han opsøgt forskellige<br />
medicinmænd, og der var blandt andet blevet slagtet<br />
5 høns i ritualerne. At disse traditional healers er første<br />
valg, når der er problemer med helbredet, er uhyre almindeligt.<br />
Vi ser ofte, at patienter i poliklinikken har ar<br />
efter masser af små ridser på rad og række i huden over<br />
det sted, det er galt med, for eksempel mave eller knæ.<br />
Der er altid noget nyt at lære og forundres over, når<br />
man lever i en anden kultur.<br />
27<br />
Foto: Martin Kristensen
NÅR ET NYT PROJEKT<br />
BLIVER TIL<br />
Hvorfor startes der nye projekter som f.eks. børnehjem,<br />
skoler, sygehuse, bibelskoler og nu et landbrugsskoleprojekt?<br />
Som rød tråd i dem alle, kan vi sige, at der er et<br />
behov, en nød, som ikke er blevet mødt.<br />
Vi har set en nød i unge mennesker. Vi hører deres<br />
tanker om fremtiden, hvor mulighederne for mange af<br />
dem er meget begrænsede. For mange er troens liv blevet<br />
til bænkevarmeri søndag formiddag. Det er ikke blevet<br />
til et hverdagsliv, hvor det at følge Jesus gør en reel<br />
forskel i dagligdagen.<br />
Jesus bor i dig og mig, så når vi prøver at opbygge<br />
vores næste, bygger vi »kirker«, der står for evigt, hvilket<br />
man vel godt kan kalde et stærkt funderet byggeri.<br />
Sådanne ting har ført til tanker om, hvordan vi kan skabe<br />
håb om en anderledes fremtid, der trosmæssigt er<br />
stærkt funderet, men som også giver dem et økonomisk<br />
overskud til at komme videre. De ovenstående indtryk,<br />
og hvad jeg vil tilskrive Guds vidunderlige planlægning<br />
(og nok også fordi jeg er en <strong>10</strong>0 % bondeknold, der elsker<br />
at se ting spire og gro), førte til tanker om et projekt,<br />
hvor den økonomiske generator er landbrug. Det kunne<br />
såmænd have været noget helt andet, men for mig er det<br />
det, der giver mening at beskæftige sig med.<br />
Projektet er formet i tæt samarbejde med en lokal<br />
mand, Aron. Jeg er taknemlig for, at jeg ved et tilfælde<br />
mødte ham i en landsby for et år siden. Eller var det tilfældigt?<br />
Han har været en kæmpe opmuntring for mig i<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Just Lauridsen missionær Kigoma<br />
28<br />
På markarbejde på landbrugsprojektets jord<br />
Foto: Just Lauridsen<br />
dette arbejde. Han giver sig selv til dette arbejde uden<br />
at kræve betaling. Han har en landbrugsfaglig uddannelse<br />
og har stor erfaring og viden at bidrage med.<br />
Landbruget er et område, der har stort potentiale. Det<br />
er en absolut nødvendighed, at der sker en udvikling, da<br />
der er mangel på fødevarer. Ikke kun pga. sultkatastrofen<br />
på Afrikas Horn, men fordi befolkningstilvæksten eksploderer.<br />
Derudover er der et enormt behov for beskæftigelse,<br />
da der i Kigoma regionen ikke er meget industri.<br />
Området er mange steder velegnet til landbrugsdrift.<br />
Ideen er at lave en skole, der giver en uddannelse, der<br />
sætter eleven i stand til at forsørge sin familie ved landbrug.<br />
Det er vort håb og vision, at det bliver en oplæring<br />
efter Jesu egen metode, hvor han levede med disciplene<br />
i de daglige udfordringer. Det håber vi også at kunne<br />
overføre til dette projekt - at kunne møde hverdagens<br />
åndelige og fysiske udfordringer sammen, for derefter<br />
også i fællesskab at opleve frugten fra et sådan liv.<br />
Det vil blive en to-årig uddannelse efter det grundlæggende<br />
princip, at man høster, som man sår. Eleven vil<br />
i disse to år dyrke et stykke jord, hvoraf han betaler sin<br />
Såning med håndkraft på landbrugsprojektets jord<br />
29<br />
uddannelse, men det skal også give ham et overskud, der<br />
vil sætte ham i stand til at føre sin uddannelse ud i virkeligheden.<br />
Derfor vil vi gøre forholdene på skolen enkle<br />
og dermed tæt op af det, der møder eleverne bagefter.<br />
Vi vil gerne på sigt bygge skolens drift på et sundt økonomisk<br />
fundament. Så den om nogle år bliver drevet for<br />
det, som landbruget genererer. Det er ikke nogen kunst<br />
at drive skolen med midler, der kontinuerligt bliver skudt<br />
ind udefra, men det er nødvendigt med midler udefra for<br />
at etablere landbrugsskolen. Når vi kan drive skolen ud<br />
fra landbruget, beviser vi en vigtig pointe for eleverne;<br />
at det kan lade sig gøre at få et liv fra landbrug.<br />
Hvornår går vi i gang? Vi er begyndt! Vi opdyrkede i<br />
foråret 16 hektar jord, som vi sidst i oktober gik i gang<br />
med at så til. Hovedafgrøden er majs, der kan sælges videre<br />
som såsæd. Det er en stor investering at begynde<br />
med denne type majs, men det er en afgrøde, der ved<br />
salg giver mere end det dobbelte i forhold til almindelig<br />
majs. Det er Aron, der har sørget for, at vi har fået<br />
en kontrakt på at producere såsæd. Vi håber, at vi kan<br />
optage de første elever til sommer næste år.<br />
Foto: Just Lauridsen
Af Betina Fredensborg Hoff mann Projekt- og infosekretær, BDM<br />
Det er dejligt, når der er mulighed for, at fortælle om<br />
den store forskel BDM gør. BDM har mange positive beretninger<br />
om mennesker, for hvem mødet med BDMs arbejde<br />
har været afgørende. Mennesker kommer til tro,<br />
menigheder får kirker at mødes i, gadebørn får et hjem<br />
og meget mere, kan vi berette om, hvis vi bliver givet<br />
muligheden for det. Vi vil så gerne fortælle, så gør brug<br />
af talerlisten, så vi kan møde jer, og I kan høre de gode<br />
beretninger.<br />
En opfordring til dig!<br />
Et stort ønske for BDM er, at fl ere kommer til at kende<br />
vores mission. Ønsket er nok stort, men nem at opfylde.<br />
Derfor vil jeg opfordre dig til, at give dette blad til din<br />
nabo eller ven, når du selv er færdig med at læse det.<br />
Møder du nogen, der gerne vil have bladet sendt, kan<br />
tilmelding ske ved at henvende sig til sekretariatet.<br />
Tak for gaver<br />
BDMs mission fi nansieres hovedsagligt af frivillige gaver,<br />
BDM er taknemmelig for hver en gave, der bliver<br />
givet, og gør sit bedste for, at forvalte pengene på en<br />
måde, så de kan være til størst mulig gavn i missionen.<br />
Gør det nemt<br />
Du kan vælge, at indbetale dine penge med betalingsservice,<br />
netbank eller online. Uanset hvad du vælger<br />
sparer du porto, og BDM sparer tid til administration.<br />
Betalingsservice kræver, at du henvender dig til BDMs<br />
sekretariat, så sørger vi for tilmelding efter aftale med<br />
dig.<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
MODTAG OG GIV<br />
30<br />
Har du adgang til netbank, kan du selv oprette en fast<br />
aftale. Aftalen skal oprettes med BDMs kontonummer<br />
9743 4672131928.<br />
På www.bdm-dk.dk kan du med dine dankortoplysninger<br />
overføre penge til BDM. Hvis du klikker på det lille<br />
dankortlogo, bliver du ført videre til en betalingsside,<br />
hvor du nemt kan give en gave.<br />
Gavebrev<br />
Den store fordel med et gavebrev er, at det giver rytme<br />
og faste rammer i ens givertjeneste, og BDM har større<br />
mulighed for at budgettere, hvad der er til rådighed til<br />
mission, så planlægningen kan udføres med omhu.<br />
Skat<br />
BDM er berettiget til at modtage skattefrie gaver. I 2012<br />
kan alle gaver op til et årligt beløb på kr. 14.500 trækkes<br />
fra i skat. BDM sørger for indberetningen, hvis du<br />
oplyser dit CPR-nummer.<br />
TAK<br />
Tak for forbøn, engagement og for alle gaver, der bliver<br />
givet til BDMs arbejde. Vi har fortsat et stort behov for,<br />
at modtage og bede om gaver. Tak fordi I vil støtte BDM.<br />
Foto: Martin Kristensen<br />
Ved at tegne et gavebrev<br />
kan du opnå yderligere<br />
skattefradrag. Et gavebrev<br />
(ligningsloven § 12) er en<br />
måde at give en gave på,<br />
hvor du forpligter dig til at<br />
give i mindst <strong>10</strong> år. Beløbet<br />
kan fratrækkes fuldt ud.<br />
Du kan tegne gavebreve<br />
til forskellige organisationer,<br />
men hvis gavebeløbet<br />
samlet overstiger 15.000<br />
kr., kan du dog maksimalt<br />
få fradrag for 15 % af din<br />
bruttoindkomst.<br />
Gavebreve er en stor<br />
hjælp for <strong>Brødremenighedens</strong><br />
<strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong>, fordi<br />
vi kan regne med dem som<br />
faste indtægter.<br />
Du er meget velkommen<br />
til at kontakte <strong>Brødremenighedens</strong><br />
<strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
og få en snak om mission<br />
og gavebreve. Kontakt os<br />
på tlf. 74 56 22 33.<br />
✁<br />
<strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
Nørregade 14 • 6070 Christiansfeld<br />
Telefon: 7456 2233<br />
Email: bdm@dmr.org • www.bdm-dk.dk<br />
Navn: Cpr. <strong>nr</strong>.<br />
Adresse:<br />
Post<strong>nr</strong>.: By:<br />
Telefon: Email<br />
Jeg forpligter mig til at give <strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong> et årligt beløb:<br />
i mindst <strong>10</strong> år - højst så længe jeg lever eller for livstid<br />
Første gang i år<br />
1) Bidraget beregnes som___ % af min årlige skattepligtige indkomst ___ eller<br />
brutto indkomst___. Beløbet beregnes af sidste års indkomst, hvis ikke andet<br />
aftales.<br />
Jeg giver hvert år <strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong> de nødvendige oplysninger<br />
om størrelsen på min indkomst.<br />
eller:<br />
2) Bidraget skal være på et fast årligt beløb på kr.<br />
Jeg ønsker at beløbet trækkes over Betalingsservice hvert kvartal<br />
Reg.<strong>nr</strong>: Konto<strong>nr</strong>:<br />
Pengeinst. navn<br />
Jeg ønsker at få tilsendt girokort til indbetaling, antal pr. år<br />
Jeg ønsker selv at foretage indbetalingen<br />
Dato Underskrift<br />
GAVEBREV<br />
BDM<br />
BRØDREMENIGHEDENS<br />
DANSKE MISSION<br />
Gavemodtagers underskrift<br />
(udfyldes af <strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong>)<br />
Blanketten udfyldes og indsendes til:<br />
<strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong>, Nørregade 14, 6070 Christiansfeld<br />
31
Navn:<br />
Adresse:<br />
CPR-<strong>nr</strong>.<br />
<strong>Brødremenighedens</strong> <strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
Nørregade 14 • 6070 Christiansfeld<br />
Telefon: 7456 2233<br />
Email: bdm@dmr.org • www.bdm-dk.dk<br />
Post<strong>nr</strong>.: By:<br />
Telefon: Email<br />
Bankkonto: Reg.<strong>nr</strong>.:<br />
BETALINGSSERVICE<br />
Konto<strong>nr</strong>.:<br />
Dato: Underskrift:<br />
BDM<br />
BRØDREMENIGHEDENS<br />
DANSKE MISSION<br />
Beløb: Jeg ønsker at give<br />
Sæt kryds:<br />
kr. (Mindst 200 kr. pr. gang pga gebyr.)<br />
1 gang årligt 4 gange årligt<br />
6 gange årligt 12 gange årligt<br />
første gang i (måned og år)<br />
Gaven er at betragte som (sæt kryds)<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
almindelig gave<br />
gavebrevsindbetaling<br />
evt. projekt (skriv navn)<br />
CVR-<strong>nr</strong>. 67 <strong>10</strong> 54 19 • <strong>Danske</strong> Bank 9743-4672131928 • Giro 400-6666<br />
32<br />
✁<br />
Gør dig selv og <strong>Brødremenighedens</strong><br />
<strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong><br />
(BDM) en tjeneste og<br />
tilmeld dig en fastgiverordning<br />
ved hjælp af Betalingsservice.<br />
Det er nemt<br />
for dig at give gaver til BDM<br />
på den måde, og når du bruger<br />
Betalingsservice, giver<br />
du BDM en ekstra gave, da<br />
vi sparer megen tid til administration.<br />
Flere og fl ere bruger Betalingsservice,<br />
og det er vi<br />
glade for, da vi så ved, hvad<br />
der kommer af gaver hver<br />
måned.<br />
En fastgiverordning med<br />
Betalingsservice er ikke en<br />
juridisk bindende aftale.<br />
Den kan til enhver tid ændres<br />
eller opsiges, men<br />
brug af Betalingsservice er<br />
en god måde at få orden i<br />
sin givertjeneste på.<br />
Udfyld blanketten her<br />
ved siden af og send den<br />
til <strong>Brødremenighedens</strong><br />
<strong>Danske</strong> <strong>Mission</strong>, Nørregade<br />
14, 6070 Christiansfeld.<br />
Hvis du har brug for at tale<br />
om brugen af Betalingsservice,<br />
så ring til BDM på<br />
74 56 22 33.<br />
ØKONOMISØJLEN <strong>2011</strong><br />
INDTÆGTER<br />
3.940.444 kr.<br />
PR. 9.11.<strong>2011</strong><br />
BUDGET<br />
5.170.000 kr.<br />
UDGIFTER<br />
4.462.048 kr.<br />
5.2<br />
mio. kr. mio. kr.<br />
5.2<br />
5.0<br />
4.0<br />
3.0<br />
2.0<br />
1.0<br />
5.0<br />
4.0<br />
3.0<br />
2.0<br />
1.0
HUSANDAGTSKALENDER<br />
2012<br />
Husandagtskalenderen 2012 er med sine 366 splinter<br />
nye andagter klar til at være den daglige følgesvend i<br />
2012. Andagterne er skrevet af en bred skare af teologer<br />
og lægfolk.<br />
Det er 89. årgang, og konceptet er som tidligere år:<br />
Et vers fra Det Gamle Testamente og et vers fra Det Ny<br />
Testamente, et andagtsstykke og et salmevers. Det er et<br />
godt og vel afprøvet ritual, hvor vi møder dagens ord og<br />
refl eksioner.<br />
Husandagtskalenderen er en afrivningskalender. Det<br />
er nemt at rive dagens andagt ud og tage den med i tasken<br />
på arbejde, på husbesøg eller måske for at læse<br />
dagens tekster igen. Det er også nemt at rive det nødvendige<br />
antal andagter ud og tage dem med på ferie.<br />
Pris: 149,95 kr.<br />
Købes hos: Lohses Forlag. Tlf. 75 93 44 55<br />
| <strong>10</strong>-<strong>2011</strong><br />
Af Erik Baun Generalsekretær BDM<br />
34<br />
GUDS ORD TIL HVER DAG<br />
- LØSENSBOGEN 2012.<br />
Løsensbogen er en fi ks lille bog, som er nem at have<br />
med i tasken eller lommen. Gud ord til hver dag - Løsensbogen<br />
er en hjælp til at få Guds ord ind i hverdagen.<br />
Til hver dag i året er der et vers fra Det Gamle Testamente<br />
(løsensordet) og et vers fra Det ny Testamente<br />
(læreteksten) samt et vers fra Den <strong>Danske</strong> Salmebog.<br />
To vers fra Bibelen pr. dag er ikke meget, men for<br />
mange er det den gode begyndelse på dagen. Det er<br />
godt, at der til hver dag er henvist til et afsnit fra Bibelen.<br />
Det er en bibellæseplan, der fører igennem Det Ny<br />
Testamente på fi re år og Det Gamle Testamente på otte<br />
år.<br />
Siden 1731 har bibelordene i Løsensbogen forbundet<br />
mennesker fra forskellige kulturelle baggrunde og kirkeretninger.<br />
De bliver nu læst hver dag på ca. 50 sprog<br />
over hele verden.<br />
Pris: 99,95 kr.<br />
Købes hos: Lohses Forlag. Tlf. 75 93 44 55<br />
MISSIONÆRADRESSER:<br />
Sikonge<br />
Lisbeth og Steen Møllgaard Andersen<br />
Moravian Church<br />
P.O. Box 37, Sikonge<br />
Tabora Region<br />
Tanzania<br />
Kigoma<br />
Susanne og Just Lauridsen<br />
Børn: Thea, Esther, Anna<br />
Moravian Church<br />
P.O. Box 1267<br />
Kigoma<br />
Tanzania<br />
susogjust@gmail.com<br />
MØDER<br />
Knud Elmo Knudsen<br />
17.01 14:30 Møde i Gram<br />
18.01 12:00 Vinterstævne i IM Østerhimmerland<br />
19.01 19:30 Korning IM<br />
24.01 19.30 Finderup IM<br />
27.01 16.30 Løsning Børneklub<br />
31.01 19.30 Hellevad IM<br />
01.02 19.00 Slagelse IM<br />
02.02 19.00 Helsingør IM<br />
03.02 14.00 LMF Slagelse<br />
03.02 19.30 Ugerløse IM<br />
STØT BDM<br />
Giv gaver via BDMs hjemmeside www.bdm-dk.dk<br />
NYHEDSBREV<br />
Modtag BDM´s nyhedsbrev på email,<br />
tilmelding på www.bdm-dk.dk<br />
Kipili og Sumbawanga<br />
Knud Elmo Knudsen<br />
Kipili Boatmission<br />
P.O. Box 378<br />
Sumbawanga<br />
Tanzania<br />
Knudsen@sfw.dk<br />
Volontører har samme adresse, som den missionær de<br />
er hos.<br />
BDMs bestyrelse og sekretariat<br />
ønsker alle bladmod tagere og<br />
venner en Glædelig Jul!<br />
Aftal et møde med:<br />
Generalsekretær Erik Baun<br />
eb@dmr.org el. 74562233<br />
Projekt- og infosekretær Betina Fredensborg<br />
Hoff mann bfh@dmr.org el. 74562233<br />
Tidl. missionær Ingrid Markussen, Christiansfeld,<br />
74560308 el. mobil 61719825
Afsender: Franzen Portoservice<br />
Hjulmagervej 13, 9490 Pandrup<br />
<strong>Brødremenighedens</strong><br />
adventsstjerne<br />
Papirstjerner:<br />
Diameter 60 cm. Fås i gul, hvid eller gul/rød<br />
Pris: kr. 239,95<br />
Diameter 40 cm. Fås i gul og hvid<br />
Pris: kr. 219,95<br />
Plastikstjerner:<br />
Diameter 13 cm. Fås i gul og hvid<br />
Pris: kr. 119,95<br />
Plastikstjerne til udendørs brug:<br />
Diameter 68 cm. Fås i hvid<br />
Pris: kr. 449,95<br />
Kan købes hos BDM: Tlf. 7456 2233<br />
Udgiveradresseret<br />
Maskinel magasinpost<br />
ID-<strong>nr</strong>. 42388<br />
BDM<br />
BRØDREMENIGHEDENS<br />
DANSKE MISSION