Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Stones påstand er, at forbindelsen mellem handicap som et distributivt kriterium og dets<br />
definition som et medicinsk fænomen opstår på grund af problemerne i forhold til socialt<br />
bedrageri i velfærdsstaterne. De to andre hovedmålgrupper for sociale ydelser i de moderne<br />
velfærdsstater er børn og gamle, og disse er jo af gode grunde ikke så svære at identificere -<br />
børn og gamle defineres ud fra deres kronologiske alder, som er let at bestemme, hvorimod<br />
handicap er en mere specifik tilstand, hvor der er flere muligheder for at snyde og ”lade som<br />
om”. Derved blev definitionen af handicap og måden at bestemme handicappet på kædet<br />
kritisk sammen (Stone, 1984: 28).<br />
Staten har behov for at sætter rammer og grænser op omkring de sociale ydelser, og der skulle<br />
findes en måde at løse dette problem på. Det regnede planlæggerne af velfærdsstaterne at have<br />
fundet i ”the notion of medical determination”, dvs. i den medicinske bestemmelse af<br />
handicappet (Stone, 1984: 87). Stone finder, at der sker en teknificering af et politisk problem.<br />
Hun mener, at politikerne har en blind tiltro til videnskaben: ”Policymakers belief in the<br />
capabilities of clinical medicine had a nearly religious quality; it was a faith which could not<br />
be shaken by empirical evidence” (Stone, 1984: 87).<br />
Stone beskriver, hvorledes denne tro på medicinen har dybe kulturelle rødder, som er opstået<br />
op igennem 18-hundredetallet, hvor en række store medicinske opdagelser blev gjort. Denne<br />
udvikling vil jeg nu gå i dybden med igennem Foucaults optik.<br />
Klinikkens fødsel<br />
Jeg har beskrevet Stones bud på, hvordan handicapbegrebet er opstået. Jeg vil nu gå bag om<br />
dette bud og se på, hvorfor netop lægerne skulle være særligt velegnede til at vurdere<br />
egnethed til at modtage sociale ydelser, og hvorfor netop den lægevidenskabelige<br />
undersøgelse tillægges politisk neutrale værdier, kort sagt hvorfor tiltroen til lægevidenskaben<br />
blev så stor.<br />
I ”Klinikkens fødsel” (2000) fremanalyserer Foucault ved hjælp af diskursanalyse, hvorledes<br />
den lægevidenskab, som vi kender i dag, er opstået.<br />
Foucault beskriver, hvorledes en række institutionelle forhold og oplysningstidens afgørende<br />
samfundsmæssige forandringer gjorde det muligt at se sygdomme på en anden måde end<br />
tidligere. Denne ændring skete i løbet af få år i begyndelsen af det 19. århundrede. Opfattelsen<br />
af sygdom ændrede sig radikalt. Sygdomme blev nu opfattet som en tilstand, der blev<br />
legemliggjort i individernes levende kroppe, og dermed blev sygdommene frigjort fra<br />
”ondskabens metafysik” (Foucault, 2000: 259). Det vil altså sige, at sygdomsopfattelsen<br />
bliver nominalistisk, ligesom den er i dag, som jeg tidligere har beskrevet i kapitel tre i<br />
afsnittet om lægevidenskabens normalitetsbegreb.<br />
82