Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Create successful ePaper yourself
Turn your PDF publications into a flip-book with our unique Google optimized e-Paper software.
Habermas er dels kritisk teoretiker, dels hermeneutisk orienteret. Han har både en aktør- og en<br />
strukturtilgang og er des<strong>uden</strong> normativ. Jeg vil – udover ovenstående anvendelse - anvende<br />
hans koloniseringstese og positivsimekritik som normative referencepunkter til at sætte mine<br />
fund fra analysen ind i en samfundsmæssig sammenhæng.<br />
Til at analysere organisatoriske og institutionelle forhold i socialforvaltningen vil jeg bruge<br />
visse begreber fra nyinstitutionel teori.<br />
Videnskabsteoretiske overvejelser<br />
Min tilgang til forståelsen af kategorien handicap er – som tidligere beskrevet – dels<br />
socialkonstruktivistisk, dels symbolsk interaktionistisk, hvilket afspejler sig i mit valg af teori<br />
og metode. Jeg mener, at diskursanalyse og symbolsk interaktionistisk teori tilsammen giver<br />
nogle gode og frugtbare muligheder for at studere kategorien handicap på et nuanceret plan.<br />
Valget af diskursanalyse som teori og metode implikerer en række ontologiske og<br />
epistemologiske præmisser i forhold til sprogets rolle i den sociale konstruktion af verden<br />
(Jørgensen et al, 1999: 12). Der er en række videnskabsteoretiske antagelser, der ligger til<br />
grund for Foucaults, Faircloughs og andre diskursanalytikeres metode og teoribygning,<br />
nemlig følgende: der er en kritisk indstilling over for selvfølgelig viden – det betyder, at<br />
verden kun kan forstås gennem vores kategorier, at verden ikke er tilgængelig for os som et<br />
spejlbillede. Der er tale om kontingens i vores måde at forstå og repræsentere verden, der er<br />
ikke tale om en statisk forståelse. Dette betyder dog ikke, at alting forandrer sig hele tiden.<br />
Det sociale felt er regelbundet, selvom det i princippet er kontingent. Denne forståelse<br />
repræsenterer et antiessentialistisk syn på verden. Der er sammenhæng mellem viden og<br />
sociale processer og mellem viden og social handling. Viden bliver skabt i social interaktion,<br />
og forskellig forståelse af verden fører til forskellige handlinger, hvorved konstruktionen af<br />
viden får konkrete konsekvenser. (Jørgensen et al, 1999: 13-14).<br />
Disse antagelser peger på, at det sociale skabes gennem en konstruktionsproces og dermed<br />
adskiller sig fra teorier, der anskuer opbygningen af det sociale som en ubevidst, løbende,<br />
evolutionær og kausal udviklingsproces (Wenneberg, 2002: 89), og det er netop i denne<br />
konstruktionsproces, at jeg ser, at en facetteret og nuanceret forståelse af kategorien handicap<br />
fanges ind. Jeg kan ikke se handicap som en essens hos den enkelte eller noget kausalt, der<br />
udspringer af en sygdom, men mener i høj grad, at der er tale om en konstruktionsproces i<br />
varierende forståelser af , hvad handicap er for et fænomen. En symbolsk interaktionistisk<br />
forståelse af handicap tilføjer den konstruktivistiske forståelse nogle nuancer i forhold til<br />
forståelsen af de relationelle fænomener, der er knyttet til kategorien handicap.<br />
18