Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
Handicappet uden diagnose - Elisabeth Kampmann
You also want an ePaper? Increase the reach of your titles
YUMPU automatically turns print PDFs into web optimized ePapers that Google loves.
Der er ligeledes enkelte eksempler på, at socialrådgiverne trækker på en os/dem diskurs i en<br />
meget modereret udgave, ligesom vi så hos forældrene.<br />
Socialrådgiverne trækker således på alle tre diskurser i diskursordenen, men reproducerer den<br />
ikke, idet de primært trækker på normalitet/afvigelsesdiskursen. De trækker på<br />
lighedsdiskursen, den medicinske diskurs, normalitetsdiskursen, den symbolsk<br />
interaktionistiske diskurs og på os/dem diskursen. Der er således hovedvægt på en slags<br />
tidsmæssigt regressiv forståelse, som går tilbage til tiden, hvor de diskursive kampe mellem<br />
en medicinsk diskurs og lighedsdiskursen var mere udfoldede, og hvor er blev trukket mere på<br />
en normalitetsdiskurs.<br />
Der er tale om et interdiskursivt mix hos socialrådgiverne, som tegn på en underliggende<br />
ideologisk kamp, mellem lighed/uligheddiskursen og en medicinsk diskurs.<br />
Afsluttende kan jeg så konkludere, at medicinske <strong>diagnose</strong>r og den medicinske diskurs har en<br />
stor betydning for forståelse af afvigelse i livsverdenen og for konstruktionen af handicap hos<br />
forældrene. Der er tilsyneladende ikke i livsverdenen umiddelbart andre klare forståelser til<br />
rådighed at trække på. Den diskurs, der byder sig til for forståelse af identitet - nemlig os/dem<br />
diskursen - trækkes der kun på i nogle forståelser af, at handicap kan være en berigelse.<br />
Medicinsk tænkning og forståelse bliver således en dominant diskurs i livsverdenens<br />
forståelser af handicap.<br />
Socialrådgiverne trækker ligeledes meget på den medicinske diskurs i deres konstruktion af<br />
handicap. De tilføjer til denne forståelse en ligeledes lidt vag os/dem diskurs og en<br />
normaliseringsdiskurs, som er optaget af det normale i social forstand. Dermed bidrager<br />
socialrådgiverne ikke med andre forståelser.<br />
På det institutionelle niveau er opgøret med den medicinske tænkning og den diskursive kamp<br />
mellem lighedsdiskursen og den medicinske diskurs langt fra overstået. Forståelsen af<br />
handicapbegrebet som relativt og orienteret mod tilgængelighed til samfundet er således ikke<br />
slået igennem i den sociale praksis. Den sociale praksis fremstår stadig som værende midt i<br />
den diskursive kamp, der blev beskrevet i FN’s standardregler og Serviceloven, hvor handicap<br />
blev forstået som et individualiseret problem og som en medicinsk defineret afvigelse. Der er<br />
derfor tale om en regressiv reproduktion af diskursordenen. Handicappede bliver stadig i høj<br />
grad set som medicinsk forståede afvigere, og lighedsdiskursen er ikke slået igennem.<br />
Dermed er magtrelationerne mere undertrykkende for handicappede i den sociale praksis, jeg<br />
har undersøgt, end diskursordenen i første omgang kunne forlede til at tro.<br />
117